АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11кп/791/418/13
Головуючий у 1-й інстанції Марків Т.А.
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115,
Доповідач Непомняща Н.О.
ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
м. Херсон

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Херсонської області
у складі :

головуючого судді:
Непомнящої Н.О.

суддів: Калініченко І.С., Жили
І.Е.,

при секретарі: Спасибіній М.І.

за участю прокурора:
Коломійця В.С

обвинуваченого: ОСОБА_1

захисника обвинуваченого:
адвоката ОСОБА_2

потерпілої: ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_3
- адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні кримінальне
провадження за апеляційною скаргою
обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок
Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 04 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Каховка Херсонської
області, громадянина України,
одруженого, з повною загальною
середньою освітою, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком, ОСОБА_1 визнано винним та
засуджено за вчинення злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст.
15, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено
покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК
України - у виді позбавлення волі на
строк сім років, за ч. 2 ст. 194 КК України -
у виді позбавлення волі на строк п'ять
років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань,
остаточно призначено покарання у
вигляді восьми років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислено з
04.10.2013 року. Зараховано в цей строк
перебування його під вартою з 01.01.2013 по
03.10.2013 року.

Вказаним вироком ОСОБА_1 визнаний
винним і засуджений за те, що він 01
січня 2013 року приблизно 17:10 годин,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за місцем свого проживання
за адресою: АДРЕСА_1, на ґрунті
неприязних відносин під час сварки
умисно, з метою вбивства облив
пожежно-небезпечним нафтопродуктом
свою дружину - потерпілу ОСОБА_3,
приміщення квартири. Тримаючи в руках
коробку із сірниками, усно, висловивши
намір позбавити ОСОБА_3 життя, підпалив
приміщення квартири, але свій
злочинний намір до кінця не довів з
причин, що не залежали від його волі -
потерпіла покинула квартиру.

01 січня 2013 року приблизно о 17.10 годин
ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, за місцем свого
проживання за адресою: АДРЕСА_7,
переслідуючи прямий умисел,
направлений на знищення указаної
квартири шляхом підпалу, усвідомлюючи
суспільну небезпеку своїх дій,
передбачаючи їх суспільно-небезпечні
наслідки та свідомо допускаючи їх
настання, облив пожежно-небезпечним
світлим нафтопродуктом вказану
квартиру, після чого підпалив її, однак
свій злочинний намір не довів до кінця
з причин, що не залежали від його волі -
вчасно викликана пожежна служба
загасила пожежу. Внаслідок дій
обвинуваченого пошкоджено квартиру за
вказаною адресою та майно, яке в ній
знаходилося, на загальну суму 86652,10
гривень, майно КП «Каховська керуюча
компанія» на загальну суму 8137,68 грн., на
балансі якого знаходився указаний
будинок, та майно власника квартири
АДРЕСА_6 - ОСОБА_5

В апеляційній скарзі обвинувачений
просить вирок суду скасувати,
посилаючись на те, що не вчиняв злочини,
за якими його засуджено, проте суд
першої інстанції розглянув справу
однобічно, з обвинувальним нахилом,
безпідставно не взявши до уваги його
докази щодо невинуватості у вчиненні
злочинів, передбачених ст. ст. 15 ч.2, 115 ч.
1 КК; ст.ст. 15 ч.2, 194 ч. 2 КК України. Під час
апеляційного розгляду просив закрити
провадження за ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України в
зв*язку з недоведеністю його вчини у
вчиненні вказаного злочину,
посилаючись на те, що не мав умислу на
вбивство потерпілої.

В запереченнях на апеляційну скаргу
потерпіла ОСОБА_3 просила апеляційну
скаргу відхилити, а вирок суду залишити
без змін. Вважає, що вина ОСОБА_1
підтверджуються сукупністю зібраних
доказів, а призначене судом покарання
відповідає ступеню тяжкості вчинення
злочинів та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача,
обвинуваченого та його захисника, які
просили вирок суду в частині
засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115
КК України скасувати; прокурора,
потерпілу ОСОБА_3, та її представника
адвоката ОСОБА_4, які просили
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а вирок суду без змін,
перевіривши матеріали кримінального
провадження, заслухавши учасників
процесу в судових дебатах, під час яких
вони залишилися на попередніх
позиціях, останнє слово
обвинуваченого, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Свої висновки про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 194 ч. 2 КК
України суд зробив на підставі доказів,
досліджених та оцінених ним із
дотриманням вимог чинного
кримінального процесуального
законодавства, про що у вироку навів
докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК
України.

Доводи апеляції обвинуваченого (том 2
а.п. 259) про відсутність в його діях
складу злочину, передбаченого ст.ст. 15
ч.2, 194 ч. 2 КК України, колегія суддів
визнає безпідставними, оскільки вони
спростовуються:

- показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка в
суді першої інстанції показала, що 01
січня 2013 року у вечірній час
обвинувачений, перебуваючи у стані
алкогольного сп*яніння, підпалив
належну їм на праві власності квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок чого
було знищено та пошкоджено належне їй
майно;

- показаннями потерпілої ОСОБА_6, яка в
суді першої інстанції показала, що
проживає по сусідству з подружжям
ОСОБА_3 у АДРЕСА_2. 01 січня 2013 року ОСОБА_1
підпалив квартиру АДРЕСА_1 цього ж
будинку, внаслідок чого у під*їзді
сталася пожежа;

- аналогічними показаннями потерпілої
ОСОБА_7,

- показаннями потерпілого ОСОБА_5, який
в суді першої інстанції показав, що 01
січня 2013 року ввечері дізнався про
пожежу в під'їзді будинку АДРЕСА_1, де
розташована належна йому квартира.
Наступного дня він та його дружина,
приїхавши на місце виявили, що житло
задимлене, брудне від сажі, відсутні
світло та газопостачання. Стіни,
підлога та стеля в квартирні були мокрі
та пошкоджені від води;

- показаннями представника КП
«Каховська керуюча компанія», про те,
що будинок, в якому внаслідок
протиправних дій ОСОБА_1 відбулася
пожежа, знаходиться на балансі
вказаного підприємства. Внаслідок
підпалу, під'їзд будинку був
пошкоджений. Витрати, понесені
компанією на ремонт, становлять 8137,68
грн.;

- показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, які в суді першої
інстанції показали, що є мешканцями
першого під*їзду будинку АДРЕСА_1, і
були очевидцями пожежі, яка сталася в
їх під*їзді 01 січня 2013 року з вини
ОСОБА_1;

- протоколом огляду місця події від 01
січня 2013 року та фототаблицями до
нього, яким зафіксовані наслідки
підпалу квартири квартирі АДРЕСА_1. В
ході проведення огляду виявлено та
вилучено дві пластикові пляшки із
залишками рідини зеленого кольору (т. 1
арк. 107 - 109, 172 - 183);

- висновком експерта від 23 січня 2013 року
№ 28-х, відповідно до якого на
внутрішній поверхні наданої на
експертизу порожньої деформованої
пляшки із полімерного матеріалу
синього кольору зі слідами термічного
випливу із заводською етикеткою із
полімерного матеріалу «природна
столова КАХОВКА 1,5 л» з незначним
нашаруванням речовини чорного кольору
із запахом гарі, вилучених 01 січня 2013
року в ході ОМП в квартирі АДРЕСА_1,
виявлені сліди зміненого
нафтопродукту (бензину, гасу чи
дизельного палива). Визначити вид
свідчого нафтопродукту не є можливим з
причини фізико-хімічних змін при
температурному впливі, випаровуванні,
сорбції. Надана на експертизу прозора
рідина світло-жовтого кольору з різким
запахом характерним для
нафтопродуктів, що міститься в
середині пляшки із полімерного
матеріалу зеленого кольору із
паперовою заводською етикеткою
«Тархун 0,5 л», вилучена 01 січня 2013 року
в ході ОМП в квартирі АДРЕСА_2, є
зміненим світлим нафтопродуктом
(бензин, гас чи дизельне паливо).
Визначити світлого нафтопродукту не є
можливим, з причини фізико-хімічних
змін при температурному впливі,
випаровуванні сорбції, а також
відсутності необхідного обладнання в
НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській
області (т. 1 арк. 158 - 163);

- висновком експерта від 22 лютого 2013
року № 133, відповідно до якого найбільш
вірогіднішою причиною виникнення
пожежі, яка відбулася 01 січня 2013 року в
квартирі АДРЕСА_1 є занесення джерела
запалення із зовні у горючий матеріал
(речовину). Найімовірнішим місцем
виникнення пожежі 01 січня 2013 року у
вказаній квартирі є житлова кімната
НОМЕР_1, а саме поверхня письмового
столу під правою стіною у напрямку
вікна, шафа з речами від лівого боку від
вхідних дверей у вищезазначену кімнату
та шафа у коридорі з речами від вхідних
дверей у вищезазначену квартиру
відповідно до протоколу огляду місця
події від 01 січня 2013 року. Осередків
пожежі в даному випадку існувало не
менше трьох. Виявлені сліди зміненого
світлого нафтопродукту (бензину, гасу,
дизельного палива) відповідно до
висновків експерта з правом проведення
експертизи нафтопродуктів та
пально-мастильних матеріалів від 23
січня 2013 року № 28-х та від 28 січня 2013
року № 36-х є пожежно-небезпечним (т. № 1
арк. 123 - 146).

- показаннями експерта ОСОБА_16, який в
суді першої інстанції показав, що
категорично вказати, що в кімнаті
НОМЕР_2 квартири АДРЕСА_1 наявні або
відсутні осередки пожежі неможливо у
зв'язку із знищенням відповідних
слідів під час гасіння пожежі.
Виникнення пожежі через можливі
несправності системи електро- або
газопостачання виключається.

- актом чергового лікаря приймального
покою Каховської ЦРЛ за результатами
огляду ОСОБА_1 від 01 січня 2013 року о 19.00
год., яким зафіксовано, що останній
перебував в стані алкогольного
сп'яніння (т. 1 арк. 184);

- довідкою про балансову вартість
будинку АДРЕСА_1, згідно з якою вказаний
будинок знаходиться на балансі КП
«Каховська керуюча компанія», його
балансова вартість складає 1 440 333,25 грн.
(т.1 арк. 208).

- кошторисом, згідно із яким вартість
ліквідації наслідків пожежі, що
відбулася 01 січня 2013 року в під'їзді
будинку АДРЕСА_1 становить 8137,68 грн.
(т.с.п. № 1 арк. 207);

- актом про пожежу від 01 січня 2013 року
відповідно до якого внаслідок пожежі у
квартирі АДРЕСА_1 знищено диван-ліжко,
шафа, приватні речі, особистий одяг,
письмовий стіл, крісло, вішалка з
одягом, килимові покриття, килими,
лінолеум, газовий котел. Пожежею
пошкоджено шпалери, вхідні двері,
оздоблення стін та стелі у під'їзді та
квартирі, вікна в під'їзді. Розмір
орієнтовних прямих збитків, становить
86 652,10 грн. (т.1 арк. 218);

- кошторисною документацію, відповідно
до якої вартість відновлювального
ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 43
853 грн. (т. 1 арк. 68 - 87);

- актом від 10 січня 2013 року та
фотознімками до нього, яким
зафіксовано пошкодження, що заподіяні
квартирі АДРЕСА_6 внаслідок пожежі та
її гасіння. Власником даної квартири,
згідно з договором дарування є ОСОБА_5
(т. № 1 арк. 191-195, 196-197, 198).

Виходячи з наведених доказів, які є
належними, достатніми та допустимими,
колегія суддів критично ставиться до
доводів апеляції обвинуваченого про
невинуватість у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 15 ч.2, 194 ч. 2 КК України
і вважає правильною кваліфікацією його
дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України -
закінчений замах на вчинене шляхом
підпалу знищення та пошкодження чужого
майна, що заподіяло шкоду у великих
розмірах. При цьому колегія суддів
погоджується із виключенням судом
першої інстанції з обвинувачення у
вчиненні вказаного злочину
кваліфікуючої ознаки - заподіяння
майнової шкоди в особливо великих
розмірах, оскільки умислу ОСОБА_1 на
пошкодження та знищення
багатоквартирного будинку в цілому не
встановлено.

При призначенні обвинуваченому
покарання за ст.ст. 15 ч.2, 194 ч.2 КК
України, суд першої інстанції
дотримався вимог ст. 65 КК України,
врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину та особу винного, який
перебуває на обліку в лікаря-нарколога
з діагнозом «Хронічний алкоголізм»,
його похилий вік, сімейний стан,
негативну характеристику; обставину,
яка обтяжує покарання - вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння,
відсутність обставин, що пом*якшують
покарання і дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність призначення
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення
волі, яке належить відбувати реально і
яке є справедливим і достатнім для його
виправлення та попередження вчиненню
нових злочинів.

Разом з цим, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за
ст.ст. 15 ч.2, 194 ч. 2 КК України та визнаючи
його винним у замаху на вказаний
злочин, у резолютивній частині вироку
суд помилково призначив ОСОБА_1
покарання за закінчений злочин,
передбачений ст. 194 ч. 2 КК України, не
пославшись на ч. 2 ст. 15 КК України, тому
вирок суду в цій частині підлягає
зміні.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з кваліфікацією дій
обвинуваченого за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч. 1 КК
України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 07
лютого 2003 року «Про судову практику в
справах про злочини проти життя та
здоров'я особи» замах на злочин може
бути вчинено лише з прямим умислом
(коли особа усвідомлює суспільно
небезпечний характер свого діяння,
передбачає його суспільно небезпечні
наслідки та бажає їх настання).

Отже, якщо винний діяв з непрямим
умислом, він не може нести
відповідальність за замах на вбивство.

Також злочин не може бути
кваліфікований як замах на вбивство у
випадках, коли винний діє з
неконкретизованим умислом, допускаючи
можливість як заподіяння будь-якої
шкоди здоров'ю, так і настання смерті.
Відповідальність у цих випадках
повинна наставати лише за наслідками,
які фактично настали.

Обґрунтовуючи наявність у
обвинуваченого умислу на вбивство
потерпілої, суд у вироку послався на
показання потерпілої ОСОБА_3 про те, що
ОСОБА_1 облив її бензином і погрожував
спалити і її, і хату, однак не довів свій
злочинний намір до кінця, оскільки
вона, злякавшись, вибігла з квартири на
вулицю.

Проте, при вирішенні питання про
спрямованість умислу винного
необхідно виходити з усіх обставин
справи, зокрема враховувати спосіб,
знаряддя злочину, кількість, характер і
локалізацію поранень та інших тілесних
ушкоджень, причини припинення
злочинних дій, події, що передували
злочину, дані про поведінку винного і
потерпілого як до, так і після вчинення
посягання, причини його припинення.

Разом з цим судом першої інстанції не
враховано, що обливши потерпілу
горючою рідиною, далі обвинувачений не
вчиняв жодних дій, пов*язаних із
посяганням на її життя, і підпалив
приміщення лише тоді, коли потерпіла
вибігла з квартири, при цьому ОСОБА_1 не
утримував потерпілу в квартирі, не
перешкоджав їй покинути приміщення, не
переслідував її, хоча, за наявності
прямого умислу на вбивство потерпілої
засуджений мав час і змогу довести цей
злочин до кінця.

Обвинувачений в своїх показаннях
категорично заперечував свій намір
вбити потерпілу. Він послідовно давав
показання про те, що, 01.01.2013 року,
перебуваючи у стані алкогольного
сп*яніння, в ході сварки з потерпілою
погрожував спалити хату і підпалив
квартиру за допомогою бензину та
сірників, виключно з метою налякати
потерпілу, при цьому, в момент підпалу
потерпілої в квартирі вже не було.

Ці показання належними доказами не
спростовано, зокрема і сама потерпіла
ОСОБА_3 в своїх показаннях зазначала, що
хоча й ОСОБА_1 облив приміщення
квартири та її горючою рідиною, однак
побачивши, що він має намір підпалити
житло, вона вибігла з квартири і лише на
вулиці через деякий час побачила, що з
вікна квартири йде дим, тобто в її
присутності ОСОБА_1 підпалу не вчиняв.

Таким чином, на думку колегії суддів,
умисел обвинуваченого на вбивство
потерпілої не доведений.

Разом з цим, колегія суддів вбачає в
діях ОСОБА_1 ознаки злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,
оскільки він, 01.01.2013 року у вечірній час,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись у квартирі за
місцем свого проживання за адресою:
АДРЕСА_1, на ґрунті особистих
неприязних стосунків погрожував
вбивством своїй дружині ОСОБА_3,
обливши горючою речовиною ОСОБА_3 і
погрожуючи підпалити, тобто виконав
об*єктивну сторону злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,
оскільки у такій обстановці у
потерпілої були реальні підстави
вважати, що він може здійснити свою
погрозу.

Вказані обставини підтверджуються
показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка
підтвердила факт погрози їй вбивством
за наведених обставин, протоколом
доступу до речей від 02 січня 2013 року та
опису до нього, яким зафіксоване
вилучення в потерпілої ОСОБА_3 халату
(т.2 арк. 222-223); висновком експерта від 28
січня 2013 року № 36-х згідно із яким на
поверхні наданого на експертизу
жіночого халата, вилученого у ОСОБА_3,
виявлені сліди зміненого
нафтопродукту (бензину, гасу,
дизельного палива). Визначити вид
світлого нафтопродукту не є можливим з
причини фізико-хімічних змін при
випаровуванні, сорбції (т. 1 арк. 150 - 153).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 408 КПК України
суд апеляційної інстанції змінює вирок
у разі зміни правової кваліфікації
кримінального правопорушення і
застосування статті (частини статті)
закону України про кримінальну
відповідальність про менш тяжке
кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає зміні, а дії ОСОБА_1 -
перекваліфікації з ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115
КК України, як замах на умисне вбивство,
на ч. 1 ст. 129 КК України як погроза
вбивством з призначенням покарання за
вказаним законом у виді арешту у
максимальному розмірі, зважаючи на
ступінь тяжкості вчиненого злочину та
вищенаведені відомості про особу
винного. При цьому колегія суддів
враховує наявність у матеріалах справи
заяви потерпілої про притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності. Остаточне покарання
слід призначити обвинуваченому за
сукупністю злочинів в порядку ч. 1 ст. 70
КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 2 ч. 1 ст. 408, ст.
419КПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 04 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст.
15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 129 КК
України і призначити йому за ч. 1 ст. 129
КК України покарання у виді арешту
строком на 6 місяців.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 15,
ч. 2 ст. 194 КК України до позбавлення волі
на строк п'ять років, за ч. 1 ст. 129 КК
України до арешту строком на шість
місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70, пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72
КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом часткового складання
призначених покарань, остаточно
призначити ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі строком на п*ять років
один місяць.

Строк відбування покарання
обчислювати з 01.01.2013 року.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно
після її проголошення, але вона може
бути оскаржена в касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 3 місяців з дня її
проголошення, а засудженим - у той же
строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і: (три підписи)

З оригіналом згідно.

Головуючий:
Н.О. Непомняща