Справа № 1-17/08
Н О В А іменем України
18 березня 2008 року Сосницький районний суд Чернігівської
в складі головуючої судді Смаль І.А.,
при секретарі Шуляр І.В.,
з участю прокурора Сапона А.Ю.,
потерпілого ОСОБА_2. ,
відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця кримінальну справу про застосування до ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та мешканцяАДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта
професійно-технічна,розлученого, інваліда 1 групи, не військовозобов”язаного, раніше не судимого,
примусових заходів медичного характеру, -
червня 2007 року близько 8 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_3, перебуваючи в селі
Велике Устя Сосницького району, біля приміщення магазину, відкрито заволодів
велосипедом марки «Мінськ», який належав громадянину Панченко Василю Івановичу,
чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 238 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність,
громадянин ОСОБА_3, 27 червня 2007 року близько 9-ої години, на вулиці Довженко
в селі Велике Устя, Сосницького району, неподалік помешкання громадянина
ОСОБА_4, відкрито заволодів велосипедом марки «Україна», який належить
громадянину ОСОБА_5, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 205
В судовому засіданні ОСОБА_3. пояснив ,що він чому того дня потрапив в с.В.Устя Сосницького
району пояснити не може. Він побачив біля магазин велосипед і вирішив його забрати, але навіщо він це
зробив ,пояснити не може. Потім власник велосипеда його наздогнав і забрав
велосипед . Пізніше він взяв інший
велосипед і поїхав на ньому ,але цей велосипед також забрали. Але все це він
пам»ятає не дуже ясно.
те, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечні діяння, а саме відкрито заволодів
велосипедом марки «Мінськ» та відкрито заволодів велосипедом марки «Україна»,
повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: показами
потерпілого ОСОБА_2.,дослідженими в судовому засіданні показами потерпілого
ОСОБА_5., показами свідків ОСОБА_6. та ОСОБА_7., дослідженим в судовому
засіданні висновком судово-товарознавчої експертизи від 16 січня 2008 року № 3.
ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що 27 червня 2007 року, він знаходився в
приміщенні продуктового магазину ,котрий розташований у центрі с. Велике Устя,
Сосницького району. Велосипед він залишив на подвір»ї біля входу до магазину.
Вийшовши з магазину він побачив, що велосипед на якому він приїхав, взяв
незнайомий чоловік і поїхав на ньому, на його вимоги залишити велосипед не
реагував. Він, взявши велосипед продавця магазину, став доганяти невідомого.
Наздогнав він його приблизно у 500-х метрах від магазину, у напрямку с.
Галайбино, Борзнянського району і забрав велосипед.
судовому засіданні протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що 27
червня 2007 року, він перебував у господарстві свого сусіда ОСОБА_8 та
допомагав йому розвантажувати сіно. До сусіда він приїхав на велосипеді , якого
залишив біля двору. Через деякий час йому повідомив ОСОБА_4, що велосипеду біля
двору немає. Коли він вийшов з двору, то побачив що незнайомий чоловік їде на
його велосипеді. Взявши велосипед сусіда, він став доганяти незнайомого
чоловіка і неодноразово просив його зупинитись та повернути велосипед, на що
невідомий не реагував. Наздогнавши невідомого він забрав свій велосипед.
З дослідженого в судовому
засіданні висновку судово-товарознавчої
експертизи № 3 від 16 січня 2008 року видно, що залишкова вартість велосипеда
«Україна» за роздрібними цінами, які діяли на споживчому ринку України станом
на 27.06.2007 року, з урахуванням можливої початкової вартості виробу, відсотку
втрати якості через знос, може складати 205 грн. 00 коп. Залишкова вартість велосипеда «Мінськ» за роздрібними
цінами, які діяли на споживчому ринку України станом на 27.06.2007 року, з
урахуванням можливої початкової вартості виробу, відсотку втрати якості через
знос, може складати 238 грн. 00 коп. (а.с.37-41).
Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні показала, що 26 червня 2007
року син вийшов з дому та зник у невідомому напрямку, перед цим у будинку він
пообрізав провода. Поведінка у нього була неадекватна. Наступного ранку вона
звернулася до Менського РВ УМВС з проханням з'ясувати місцезнаходження її
сина. Там їй повідомили, що сина
затримано Сосницьким РВ УМВС за підозрою у скоєнні злочину. Після цього випадку
він продовжував себе поводити неадекватно. У серпні 2007 року він проходив
стаціонарне лікування у психоневрологічній лікарні в с. Халявино Чернігівської
області. По закінченню лікування йому поставили діагноз інцефалопатія. Після лікування йому дали 1-шу групу
інвалідності безстроково. Її син весь час зловживав спиртними напоями і даний
час його поведінка буває дивною.
ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона знає ОСОБА_3, так як проживає по сусідству. Він схильний до
зловживання спиртними напоями. В середині літа 2007 року вона помітила зміни у
поведінці ОСОБА_3., зокрема не впізнавав сусідів та не звертав на них уваги.
Від матері ОСОБА_3., їй стало відомо про нелогічні вчинки сина, пояснити які
він не може. Одного разу вона бачила, як ОСОБА_3. ходив довкола будинку,
тримаючи у руках граблі на яких висіла ганчірка, та при цьому щось вигукував.
Також мати ОСОБА_3. розповіла їй, що він проходив лікування у психіатричній
лікарні і там йому дали першу групу інвалідності, через захворювання психіки.
З дослідженого в судовому
засіданні висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 40 від 8
січня 2008 року видно, що у ОСОБА_3 виявлений алкогольний амнестичний синдром
за психічним станом , йому показане застосування примусових заходів медичного
характеру з госпіталізацією до
психіатричного закладу зі звичайним режимом.
У ОСОБА_3 в момент часу, до якого відносяться
інкриміновані йому діяння, мав місце алкогольний амнестичний синдром,
який позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.с.28-33).
Заслухавши думку прокурора та захисника, які вважають за
необхідне застосувати до ОСОБА_3. примусові заходи медичного характеру, суд, на
підставі доказів досліджених у судовому засіданні, приходить до висновку, що ОСОБА_3 суспільне небезпечне
діяння, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна
вчинене повторно - скоїв у стані, який позбавляв його здатності усвідомлювати
свої дії та керувати ними, тобто в стані неосудності, а тому вважає за
необхідне, на підставі ст. ст. 93, 94 КК України, застосувати відносно нього примусові заходи
медичного характеру у вигляді госпіталізації до
психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
У відповідності до ст.93
КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані до осіб, які вчинили у стані неосудності
суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до
психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо
психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого
суспільно небезпечного діяння потребує тримання
у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.93, 94 КК України ,
ст.419-421 КПК України, суд -
Застосувати відносно ОСОБА_3 примусові
заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу
із звичайним наглядом.
Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 до вступу постанови в закону силу
залишити підписку про невиїзд.
Постанова протягом 15 днів може
бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області.

Головуюча: