Дата документу Справа № 311/1154/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/79/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 115 ч. 1
КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 09.10.2014 року з апеляційними скаргами звернулись: прокурор у кримінальному провадженні, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 .

В апеляційних скаргах:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у вигляді 14 років позбавлення волі. Виключити з вироку суду такі обставини, що пом`якшують покарання, як визнання вини та активне сприяння у розкритті злочину, та стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати.

Свої вимоги апелянт обґрунтував тим, що суд при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував всі обставини, встановлені під час судового розгляду провадження, і безпідставно призначив обвинуваченому м`яке покарання.

Суд не мав підстав для визнання поведінки потерпілого ОСОБА_11 по відношенню до обвинуваченого віктимною, виходячи лише з пояснень свідків сторони захисту - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і не урахував покази свідків сторони обвинувачення - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо особи вбитого, який за життя був доброзичливою, спокійною людиною, мав боягузливий характер та не міг бути ініціатором бійки, конфлікти між ним та ОСОБА_7 виникали, але з тих причин, що обвинувачений не впускав його до свого будинку, ображав тим, що додому приводив інших жінок, що свідчить про неналежну поведінку ОСОБА_7 щодо загиблого, яка викликала у останнього агресивну поведінку щодо обвинуваченого.

Апелянт вважає, що всупереч п. 12 ст. 290 КПК України судом прийняті від сторони захисту матеріали, що характеризують особу ОСОБА_11 , а саме відомості (лист датований травнем 2014 року) Михайлівського РВ ГУМВС України в області про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності ОСОБА_11 , при цьому, згідно з поясненнями захисника, зазначені відомості були отримані ще на стадії досудового розслідування, до направлення обвинувального акту до суду і не були відкриті стороною захисту.

Не мав суд, згідно з позицією прокурора, підстав для застосування ст. 69-1 КК України, виходячи з того, що обвинувачений вину не визнав, добровільно шкоду не відшкодував, в обвинувальному акті не зазначено про активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину і ці обставини по провадженню відсутні.

Також прокурор вважає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання недостатньо врахував тяжкість вчиненого злочину та наслідки у вигляді смерті молодої людини, те, що ОСОБА_7 мав реальну можливість уникнути конфлікту та не допустити вбивства свого сина, якого з дитинства виховував, проте, навпаки, перехопивши ніж, обвинувачений наніс п`ятнадцять ножових поранень, усвідомлюючи при цьому, що завдає удари в тулуб ОСОБА_11 , які можуть призвести та призвели до летального випадку; не врахував поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.

Окрім цього, апелянт вважає, що усупереч вимогам ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку відсутні рішення щодо процесуальних витрат, хоча на стадії досудового слідства була проведена низка експертиз: дактилоскопічна експертиза № 28 від 15.05.2014 року, по якій розмір витрат на залучення експерта складає 393 грн. 12 коп., дактилоскопічна експертиза № 108-д від 23.05.2014 року, по якій розмір витрат на залучення експерта складає 491 грн. 40 коп., дактилоскопічна експертиза № 29 від 16.05.2014 року, по якій розмір витрат на залучення експерта складає 196 грн. 56 коп., матеріали яких були досліджені судом, визнані допустимими та покладені в обґрунтування вироку;

- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити, з урахуванням усіх обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_7 та застосувавши ст. 69-1 КК України, призначити останньому мінімальне покарання, передбачене санкцією ст. 115 ч. 1 КК України, виходячи з того, що з боку потерпілого ОСОБА_11 мало місце віктимне поводження, який, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, приїхав у нічний час у будинок ОСОБА_7 і змусив його вступити з ним у конфлікт, однак, до цих подій, за показами свідків і судовими матеріалами, ОСОБА_11 вчиняв хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_7 і всіляко його принижував, що було встановлено під час судового розгляду і ніким не спростовано.

Також захисник просить врахувати, що ОСОБА_7 з першого допиту виявив бажання співпрацювати із правоохоронними органами й судом, своїми активними діями, а саме, дачею правдивих показань слідству й суду, щирим розкаянням у скоєному, участю у слідчих експериментах - сприяв розкриттю злочину; не дивлячись на низький майновий дохід родини ОСОБА_7 - його самого й батьків похилого віку - його батьки частково відшкодували родині потерпілого ОСОБА_11 матеріальний збиток; ОСОБА_7 повністю визнав себе винним та кається в скоєному злочині та шкодує про його вчинення, збиток, призначений судом, визнає в повному обсязі і своєю працею буде його погашати; у дебатах і в останньому слові ОСОБА_7 просив у потерпілої вибачення й каявся у вчиненому, його дії були щиросердними; до раніше ОСОБА_7 не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи;

- представник потерпілої, не заперечуючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та направити провадження для розгляду в той же суд в іншому складі суддів з тих підстав, що суд у вироку невірно виклав показання ОСОБА_17 , вказавши про те, що у ході боротьби він разом з ОСОБА_18 упали на землю, ОСОБА_19 на спину, а він зверху на ОСОБА_19 , ОСОБА_20 намагався вдарити його ножем знизу, тому він обома руками викрутив з його руки ніж, однак, таких показань ОСОБА_7 при допиті в судових засіданнях ніколи не давав, що підтверджується записами фіксації судових засідань; ОСОБА_7 не визнав свою провину в повному обсязі, не покаявся у вчиненому ним злочині, давав суперечливі показання по обставинам подій, намагаючись виправдати себе; свідків убивства за матеріалами справи не було встановлено, але встановлено в процесі огляду місця здійснення злочину; активне співробітництво й сприяння в розкритті злочину ОСОБА_7 суд також безпідставно врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання, у зв`язку з чим не мав правових підстав для застосування положень ст. 69-1 КК України.

Також апелянт вважає, що ОСОБА_7 повинне бути призначено набагато більше суворе покарання, оскільки він холоднокровно вбив свого пасинка, з яким проживав однією родиною протягом 18 років, заподіявши йому 17 тілесних ушкоджень, холоднокровно вивіз труп у лісосмугу Токмацького району Запорізької області й кинув там, після чого повернувся й почав цілеспрямовано знищувати сліди свого злочину, а пізніше, перебував на своїй роботі, приймав поздоровлення із днем народження, у тому числі й від матері вбитого ОСОБА_10 , однак, нічого їй не повідомив, у правоохоронні органи, до того, як його затримали працівники міліції, про вчинений ним злочин не повідомляв.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України до десяти (10) років позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін, строк відбування покарання постановлено рахувати з 08.05.2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.11.2014 року строк тримання ОСОБА_7 під вартою продовжений до 27.01.2015 року включно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задоволений частково та постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 10 434, 14 грн., у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн., витрати на правову допомогу адвоката в сумі 6 901,20 грн., а всього 167 335 грн. 34 коп.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Як зазначено у вироку суду, 07 травня 2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , через неприязні відносини до ОСОБА_11 , які виникли на ґрунті раптової сварки із ним, діючи умисно, з метою вбивства останнього, наявним у нього у руці ножем, наніс потерпілому множинні удари ножем в ліву частину грудної клітини спереду та ззаду, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді п`ятнадцяти колото-різаних поранень на передній, боковій та задній поверхні грудної клітки, десять з яких не проникали у порожнини тіла, та п`ять колото-різаних поранень, проникаючих у ліву плевральну порожнину у межах другого міжребер`я, по лопаточній лінії, у шостому та сьомому міжреберних проміжках по біляхребетній лінії, у п`ятому та шостому міжребер`ї по середньо-ключичній лінії з пораненням по ходу раньових каналів лівої легені, серцевої сорочки та серця, які ускладнилися масивною кровотечею у ліву плевральну порожнину та назовні.

Від отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 , намагаючись втекти від ОСОБА_7 , зміг вибігти на проїжджу частину вулиці Чкалова селища міського типу Михайлівка Запорізької області, де впав біля будинку АДРЕСА_3 по вищезазначеній вулиці і помер. Таким чином, ОСОБА_7 скоїв умисне вбивство ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, захисника та обвинуваченого, у тому числі в судових дебатах та останньому слові, які підтримують апеляційну скаргу захисника і просять її задовольнити, а апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої просять залишити без задоволення у зв`язку з відсутністю на те підстав; прокурора на підтримання апеляційної скарги прокурора та часткове підтримання апеляційної скарги представника потерпілої та з запереченнями стосовно апеляційної скарги захисника; представника потерпілої щодо його апеляційної скарги, яку він підтримує і підтримує апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу захисника вважає необґрунтованою; вивчивши та частково дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні наведених у вироку неправомірних дій та їх кваліфікація за ч. 1 ст. 115 КК України відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам та не оспорюються апелянтами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно зі змістом вироку, суд, призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, крім ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, урахував усі дані про особу обвинуваченого, який вперше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце роботи, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно; також врахував обстановку, мотив і спосіб вчинення злочинних діянь, наслідки у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , всі обставини вчинення злочину, у тому числі визнання обвинуваченим вини, активне сприяння в розкритті злочину, часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, як обставин, що пом`якшують покарання, віктимну поведінку потерпілого, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання. Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням зазначених даних та встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням норм ст. 69-1 КК України, яку обґрунтував наявністю обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ч. 1, 2 ст. 66 КК України, визнанням обвинуваченим своєї вини і відсутністю обставин, що обтяжують покарання, тобто на строк, який не перевищує двох третин максимального строку покарання, передбаченого відповідною частиною статті закону.

Законодавець у нормах ст. 69-1 КК України визначив, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Виходячи з обставин, встановлених судом і наведених у вироку, доводи апеляційної скарги прокурора та представника потерпілої в частині м`якості призначеного обвинуваченому покарання та відсутності підстав для застосування ст. 69-1 КК України заслуговують на увагу, у зв`язку з чим, вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційною інстанцією свого вироку.

Так, у вироку зазначено, що обвинувачений частково визнав свою вину і лише частково відшкодував шкоду, що знайшло підтвердження і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Не мотивував суд і наявність такої обставини, як активне сприяння в розкритті злочину, що, відповідно до змісту обвинувального акту, не мало місця під час досудового розслідування і не підтверджується доказами, дослідженими судом, з яких вбачається, що злочин був розкритий після отримання інформації від сусідів обвинуваченого ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а сам обвинувачений після вчинення злочину вивіз і приховав труп, намагався змити кров, тобто скрити сліди вчинених ним діянь, що характеризує його з негативної сторони і не враховано судом при призначенні покарання, але на що звернуто увагу в апеляційних скаргах сторони обвинувачення.

Отже, наведеними обставинами підтверджується, що суд не мав правових підстав для застосування ст. 69-1 КК України, а такі обставини, як визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину, що пом`якшують покарання, а також посилання на ст. 69-1 КК України, підлягають виключенню зі змісту мотивувальної частини вироку.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що суд не достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та обставини подій, які відбувались між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_11 , а саме те, що обвинувачений, виходячи з його пояснень, які судом встановлені і ніким не спростовані, мав реальну можливість, заволодівши ножем, зупинитись і уникнути тяжких наслідків, за допомогою сусідів припинити протиправну поведінку ОСОБА_11 , про що також зазначено в апеляційних скаргах сторони обвинувачення.

З урахуванням наведених обставин, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу, у тому числі притягнення вперше до кримінальної відповідальності, обставин вчинення злочину, а також часткового визнання обвинуваченим вини та даних про часткове відшкодування шкоди в якості обставин, що пом`якшують покарання, віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_11 та думку потерпілої, виходячи з принципів індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів вважає за необхідне збільшити строк призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на один рік, визнавши цей строк достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для збільшення обвинуваченому покарання відповідно до вимог прокурора, колегія суддів не вбачає і в ній не наведено на те достатніх підстав, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Частковому задоволенню підлягає і апеляційна скарга представника потерпілої, в якій не наведено правових підстав для скасування вироку у повному обсязі з направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, що в цій частині з підстав м`якості призначеного покарання нормами КПК України не передбачено. Підстав, передбачених ст. 415 КПК України, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції представником потерпілої в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до норм, передбачених ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального акту суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд першої інстанції докази на підтвердження судових витрат на залучення експертів дослідив, але в порушення вимог ст. ст. 122, 124 та 374 КПК України, рішення не прийняв.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора в частині стягнення з обвинуваченого на користь держави судових витрат, пов`язаних з залученням експертів, а саме для проведення дактилоскопічних експертиз № 28 від 15.05.2014 року, № 108-д від 23.05.2014 року, № 29 від 16.05.2014 року на загальну суму 1 081 грн. 08 коп.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ставиться питання, у тому числі з посиланням на дані досудового слідства в частині поведінки обвинуваченого та його відношення до подій, які судом не встановлювались і не підлягають врахуванню відповідно до вимог КПК України, про пом`якшення покарання з призначенням обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Виходячи з обставин, наведених в апеляційних скаргах сторони обвинувачення, в обґрунтування призначення більш суворого покарання, які в апеляційній скарзі захисника не спростовуються, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

В решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу прокурора та апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242, в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину, як обставини, що пом`якшують покарання, а також на ст.69-1 КК України.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення дактилоскопічних експертиз № 28 від 15.05.2014 року, № 108-д від 23.05.2014 року, № 29 від 16.05.2014 року на загальну суму 1 081 грн. 08 коп.

В решті вирок залишити без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 532 КПК України вирок Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок Апеляційного суду Запорізької області учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4