Справа № 11- 3622007 р. Головуючий у 1 інстанції - Войтех О.І.
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України. Доповідач - Оседач М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Салая Г.А.

суддів.
Оседача М.М., Гром Л.М.

з участю
прокурора: Басюка С.В.

засуджених:
ОСОБА_2 та ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляцією засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок
Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Ковчин Куликівського
району Чернігівської області, громадянка України, з неповною середньою освітою,
не заміжня, непрацююча, мешканка АДРЕСА_1, раніше
не судима, -

- засуджена: за ст. 162 ч. 1 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України до 1 місяця арешту; за ст. 185 ч. З КК України з
застосуванням ст. 69 КК України до 3 місяців арешту, а на підставі ст. 70 КК
України, шляхом поглинення менш суворої міри покарання більш суворою остаточно
до відбування покарання ОСОБА_1 призначено 3 місяці арешту.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
громадянин України, з середньою освітою, не одружений, інвалід 3 групи, не
працюючий, раніше не судимий, -

2

- засуджений: за ст.
162 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 1 місяця арешту;
за ст. 185 ч. З КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 3 місяців
арешту, а на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворої міри
покарання більш суворою остаточно до відбування покарання ОСОБА_1 призначено 3
місяця арешту.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на
користь ОСОБА_3 750 грн. матеріальної та 1 000 грн. моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними і
засуджені за те, що 3 грудня 2006 року о 21 годині, за попередньою змовою між
собою, незаконно, без дозволу господаря, шляхом злому віконної рами, проникли
до будинку дачного господарства № 84, розташованого на території садоводчого
товариства „Технолог" села Українське Ковчинської сільської ради
Куликівського району, який належить ОСОБА_3, чим порушили недоторканність його
житла.

В цей же день, о 22 годині, вони, за попередньою змовою
між собою, проникли до вищевказаного будинку дачного товариства, звідки таємно
викрали 700 кг. картоплі та 10 банок консервованого щавлю, загальною вартістю 1
080 грн., належних ОСОБА_3

В спільній апеляції засуджені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не
оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх
дій, просять застосувати до них ст. 69 КК України та замінити призначене
покарання у вигляді арешту на штраф. Свої вимоги аргументують тим, що на
утриманні мають тяжко хвору матір, яка потребує догляду та в повному обсязі в
майбутньому відшкодують завдані збитки потерпілому.

Заслухавши доповідача, пояснення засуджених ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, які підтримали свою апеляцію, думку прокурора, який заперечував проти
задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія
суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи
з наступного.

Висновок суду про винність засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1
у вчиненні інкримінованої ним крадіжки чужого майна ґрунтується на сукупності
досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна юридична оцінка і в
апеляції не оспорюється.

Кваліфікація дій обох засуджених, як вчинення ними
крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням до
житла за ч.3 ст. 185 КК України є правильною.

3

Разом з тим,
погодившись з кваліфікацією органами досудового слідства дій засуджених ще й за
ст. 162 ч.1 КК України, тобто, як незаконне проникнення до житла, суд першої
інстанції припустився помилки.

Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджено
відповідними доказами, які є наявними в матеріалах кримінальної справи, ОСОБА_2
та ОСОБА_1, прибувши у вечірній час до дачного будинку потерпілого з метою
скоїти крадіжку майна, здійснивши проникнення до приміщення та впевнившись про
наявність великої кількості картоплі, з якою неможливо було розпорядитись без
допомоги підручних засобів, вони обидва повернулись додому, і, взявши велосипед
та мішки, повернулись до місця скоєння злочину з метою подальшої реалізації
своїх злочинних намірів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном.
При цьому слід взяти до уваги, що з часу першого проникнення до будинку і до
моменту повернення їх з мішками та велосипедом пройшов незначний проміжок часу
- близько однієї години.

Наведене свідчить про наявність у засуджених єдиного
умислу, направленого на скоєння крадіжки майна, починаючи з часу їх початкового
проникнення до будинку і подальших їх дій щодо вилучення майна з допомогою
підручних засобів. В даному випадку, на думку колегії суддів, спочатку
незаконне проникнення обох засуджених до житла слід розцінювати як спосіб
вчинення крадіжки майна, а не як кваліфікацію самостійного складу злочину,
передбаченого ст. 162 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку
про необхідність закриття провадження в цій частині обвинувачення за
відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ст. 162 ч.1
КК України, що відповідно до ст. 370 КПК України тягне за собою необхідність
скасування вироку в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції в мотивувальній частині
вироку ( його установча частина ) безпідставно зазначено про додаткову
кваліфікуючу ознаку - вчинення злочину за ознакою повторності, в зв'язку з чим
її слід виключити з вироку як зайву.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України призначив його
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням ряду обставин, що
пом'якшують покарання, в тому числі і тих, на які посилаються в апеляції
засуджені та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання
вказаних осіб можливе при призначенні їм покарання у вигляді арешту.
Обговорюючи питання про призначення такого покарання, суд безпідставно послався
як на обтяжуючу покарання обставину - вчинення

4

злочину
групою осіб, яка в даному випадку є кваліфікуючою ознакою крадіжки, в зв'язку з
чим вона підлягає виключенню з вироку.

Враховуючи, що об'єм обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2
суттєво зменшено в суді апеляційної інстанції та беручи до уваги необхідність
виключення з вироку обставини, яка обтяжує покарання, колегія суддів вважає за
необхідне пом'якшити обом засудженим призначене покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок Куликівського районного суду від 23 лютого 2007
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині засудження за ст. 162 ч. 1 КК України
скасувати за відсутністю в їх діях складу злочину.

Вважати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засудженими за ст. 185 ч. З КК
України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 місяців
арешту.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на
додаткову кваліфікаційну ознаку - вчинення злочину за ознакою повторності та на
обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину групою осіб.

В решті цей же вирок залишити без змін.