справа №1-149
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2007 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі
головуючого судді Завори І.М.

при секретарі Голубенко Л.В.

з участю
прокурора Слісаренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Гадяч кримінальну справу по

обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с.Атасу,

Жана-Аркінського
району, Джезканганської області, Республіка Казахстан, українець, громадянин
України, освіта середня-спеціальна, не одружений, працює СТОВ «Мрія»
трактористом, проживає с.Тимофіївка Гадяцького району, раніше не судимий,

за ч. 1 ст.296
КК України, суд -

встановив:

9 березня 2007 року близько 17 години в с.Тимофіївка
Гадяцького району біля магазину «Продуктові товари» ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп»ягніння, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи
явну неповагу до суспільства, безпричинно з хуліганських спонукань, наніс
ОСОБА_2 один удар головою та один удар кулаком в обличчя, спричинивши останньому
тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку та перелом кісток носу
із зміщенням, які згідно висновку експертизи №180 від 19.04.2007 року
кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад
здоров»я.

В судовому засіданні підсудний вину в пред»явленому
органами досудового слідства обвинуваченні визнав повністю, суду показав, що 9
березня 2007 року він зранку почав вживати спиртні напої в с.Плішивець
Гадяцького району. Під вечір повернувся в с.Тимофіївка, де підійшов до магазину
та став чекати, доки продавець відкриє магазин. В цей час до магазину також
підійшов ОСОБА_2 Підсудний зупинив його за руку і сказав, щоб він зупинився для
розмови. ОСОБА_2 вдарив у плече підсудного. Тоді ОСОБА_1 схопив потерпілого за
обидві руки і, утримуючи його так, вдари своєю головою його в голову. Потім,
відпустивши його руки, ОСОБА_1 знову вдарив ОСОБА_2 в обличчя кулаком. Після
цього, потерпілий пішов.

Потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що 9 березня 2007 року
він пішов в магазину, де зустрів свого знайомого ОСОБА_1 Останній був у
нетверезому стані та почав чіплятися до потерпілого, щоб він купив йому
спиртного. ОСОБА_2 відмовив йому. Тоді підсудний взяв його за руки та вдарив
своєю головою його в голову, а потім, відпустивши руки, вдари кулаком також по
голові. Після цього ОСОБА_2 почав тікати від нього.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що 9 березня 2007 року вона
разом із своїм співмешканцем ОСОБА_2 поверталася додому. ОСОБА_2 пішов у
магазин, а вона чекала його у господарстві ОСОБА_4 через деякий час вона
побачила, як ОСОБА_2 біжить від магазину та з носу у нього тече кров. За ним
слідом біг ОСОБА_1 та намагався вдарити його.

Крім повного визнання своєї вини підсудним, показів
потерпілого та свідка, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджується
матеріалами кримінальної справи, а саме:

протоколом
огляду місця події від 12.04.2007 року (а.с.9), згідно якого вказано
розташування місця пригоди, що співпадає з показами потерпілого та підсудного;
довідкою Гадяцької ЦРЛ №5 (а.с. 16), згідно якої ОСОБА_2 перебував на лікуванні
в травматологічному відділенні з діагнозом перелом кісток носу із зміщенням;
висновком судово-медичної експертизи №180 від 19.04.2007 року, згідно якої
ОСОБА_2 спричинені такі тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом
кісток носу із зміщенням, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад здоров»я.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за ч.1 ст.296 КК України, як
хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує, що ОСОБА_1, будучи раніше
не судимий, вчинив нетяжкий
злочин, вину визнав, по місцю проживання та роботи характеризується
позитивно, примусового лікування не потребує.

Обставинами, що пом»якшують покарання в силу ст.66 КК України, суд визнає
визнання вини, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання в силу ст.67 КК України, суд визнає
вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню. До
такого висновку суд приходить на підставі наступного: вина ОСОБА_1 у вчиненні
злочину доведена досудовим та судовим слідством. Розмір матеріальних збитків
підтверджено розрахунковими чекати, а тому позовні вимоги матеріального
характеру підлягають задоволенню на суму 67 (шістдесят сім) грн. 23 коп.
Позовні вимоги морального характеру також підлягають частковому задоволенню.
Суд враховує, що потерпілий тривалий час знаходився на лікуванні, відчував
фізичний біль, страждав морально, докладав додаткових зусиль для організації
життєвого укладу. Проте, суд враховує і матеріальне положення підсудного та
його щире каяття.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст.296 КК України до обмеження волі строком на 1 (один)
рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання,
встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На
підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов»язок періодично з»являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти про зіму
місця роботи та проживання.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 залишити попередню - підписку про
невиїзд.

Цивільний позов
задовольнити частково.

Стягти із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 67
(шістдесят сім) грн.. 23 коп. та моральні збитки в сумі 1000 (одна тисяча)
грн..

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через
Гадяцький районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.