Справа № 1-кп/679/25/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2013 року Нетішинський міський суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Стасюка P.M.,

при секретарі - Федорчук Л.О.,

за участю прокурора - Тукурєєва В.В.,

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині кримінальне провадження № 0000036 по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Нетішин, Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимому, востаннє 07.03.2013 року Нетішинським міським судом за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 3 (трьох) місяців та 5 днів арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2012 року, в м. Нетішин підсудний ОСОБА_2 перебуваючи на території дачного кооперативу «Заозерний», з метою підзаробити виконанням господарських робіт, помітив водостічну металеву трубу, яка являється водогінною трубою та забезпечує подання води на територію даного кооперативу. На вказаній трубі він виявив металеві вентилі, після чого у нього виник умисел викрасти дані вентилі та здати їх на металобрухт.

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи за мету таємно викрасти чуже майно, з корисливих мотивів ОСОБА_2 біля 23-00 год. приїхав на велосипеді на дачний кооператив «Заозерний», де за допомогою ключів, які були на його велосипеді, демонтував та повторно таємно викрав два металевих вентилі марки Ду-80 вартістю 500,00 грн. кожний, які прив'язав до велосипеду та завіз на пункт прийому металобрухту.

Своїми злочинними діями ОСОБА_2 заподіяв садово-городньому товариству «Заозерне» матеріальної шкоди на загальну суму 1000,00 грн.

Крім того, наприкінці листопада 2012 року підсудний ОСОБА_2, знаючи місце розташування дачної ділянки потерпілого ОСОБА_3, заздалегідь продумавши вчинення крадіжки, пішов на територію дачного кооперативу «Малина», з метою проникнути на земельну ділянку гр-на ОСОБА_3

Реалізуючи задумане підсудний ОСОБА_2, перескочивши через паркан, незаконно проник на земельну ділянку ОСОБА_3, яка по периметру обгороджена колючим дротом. Будучи на території земельної ділянки ОСОБА_3, підсудний ОСОБА_2, використовуючи заздалегідь пристосовану тачку, викрав, шість металевих кутників розміром 4см х 4см довжиною 3 метра та загальною вагою 84 кг - вартістю 168,00 грн., 2 металеві листи розміром 1,5м х 3м х 2,5 мм загальною вагою 82 кг - вартістю 164,00 грн., 4 металевих щити на опалубку розміром 0,30м х 1,2м загальною вагою 92 кг - вартістю 184,00 грн., металевий квадратний ящик розміром 0,90м х 0,70м вагою 38 кг - вартістю 76,00 грн. Внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_3 майнової шкоди на загальну суму 592,00 грн.

Крім того, наприкінці листопада 2012 року підсудний ОСОБА_2, перебуваючи на території дачного кооперативу «Малина» в м. Нетішині, запропонував громадянину ОСОБА_4 придбати у нього 3 кубометри гранітного каменю, 5 бордюрів тротуарних та 20 металевих пластин за 200,00 грн.

При цьому підсудний ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_4 завідомо неправдиві відомості про те, що вищевказані будівельні матеріали належать особисто йому. Фактично, вказані будівельні матеріали належали громадянину ОСОБА_3

Ввівши ОСОБА_4 в оману, зловживаючи його довірою, ОСОБА_2 привів останнього на дачну ділянку гр-на ОСОБА_3, де показав ОСОБА_4 3 кубометри гранітного каменю, 5 бордюрів тротуарних та 20 металевих пластин і запропонував забрати їх.

Рахуючи, що вказані будівельні матеріали дійсно належать ОСОБА_2, ОСОБА_4 забрав їх та перевіз на свою дачну ділянку, а ОСОБА_2 заплатив за придбання вказаних матеріалів гроші в сумі 200,00 грн.

Отримані від ОСОБА_4 гроші підсудний ОСОБА_2 використав на свої власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_2 винним себе визнав повністю та пояснив, що в денну пору доби, одного із днів жовтня 2012 року, маючи за мету підзаробити, він пішов на територію дачного кооперативу «Заозерний», що розташований неподалік ХАЕС в м. Нетішині. Перебуваючи там, він помітив водостічну металеву трубу, яка являється водогінною трубою та забезпечує подання води на територію даного кооперативу. На вказаній трубі він виявив металеві вентилі, після чого у нього виник умисел викрасти дані вентилі та здати їх на металобрухт. Він повернувся додому та вирішив прийти на даний кооператив з метою вчинення крадіжки у вечірню пору доби.

Біля 23-00 год. він знову приїхав на велосипеді на територію дачного кооперативу «Заозерний», де із поміченої раніше водогінної труби, за допомогою ключів, демонтував два металевих вентилі, які прив'язав до велосипеду та завіз на пункт прийому металобрухту. Гроші отримані від реалізації вентилів витратив на власні потреби.

В подальшому, десь на початку листопада 2012 року, на прохання потерпілого ОСОБА_3 він допомагав останньому заносити лінолеум на його дачну ділянку, яка знаходиться на території дачного кооперативу «Малина», що в м. Нетішині поблизу річки Горинь. Перебуваючи на вищезазначеній дачній ділянці він побачив, що там знаходиться та дізнався безпосереднє місце її розташування.

Наприкінці листопада 2012 року він, знаючи місце розташування дачної ділянки потерпілого ОСОБА_3, пішов на територію дачного кооперативу «Малина», з метою проникнути на земельну ділянку гр-на ОСОБА_3 та викрасти металеві предмети.

Реалізуючи задумане, він проник на земельну ділянку ОСОБА_3, звідки використовуючи заздалегідь пристосовану тачку, викрав, металеві предмети.

Перевозячи викрадений метал, для його подальшої реалізації на пункт прийому металобрухту, його перестрів ОСОБА_4, який на той час був йому незнайомий. На запитання ОСОБА_4, що це за метал і куди той його везе, він сказав, що везе його на пункт прийому з власної дачної ділянки, яка залишилась йому в спадок від дідуся. ОСОБА_4 запропонував купити в нього даний метал за 120,00 грн., на що він погодився. Також для ОСОБА_4 він запропонував придбати 3 кубометри гранітного каменю, 5 бордюрів тротуарних та 20 металевих пластин. Він показав ОСОБА_4 місце де зберігались будівельні матеріали за які отримав 200,00 грн.

Отримані гроші він витратив на власні потреби.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз'яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

Суд вважає пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжку, поєднану з проникненням в сховище; за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене повторно.

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, відповідно до ст.12 КК України, а саме: те, що один із скоєних злочинів є тяжким злочином, особу підсудного, а саме: те, що він перебуває на обліку в лікаря психіатра, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, знову вчинив злочин.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №63 від 25.03.2013 року підсудний ОСОБА_2 є осудним.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом'якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, часткове відшкодування завданих потерпілим збитків, думку потерпілих, які не настоюють на суворій мірі покарання підсудному.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі, так як приходить до висновку, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування до підсудного ст. ст. 69, 75 КК України.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2 КК України і призначити покарання:

- за ст.185 ч.2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ст.185 ч.3 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст.190 ч.2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71,72 КК України до даного покарання, частково приєднати невідбуту частини покарання за вироком Нетішинського міського суду від 07.03.2013 року, виходячи із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту і призначити покарання у виді 3 (трьох) років та 5 днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня взяття під варту з 09.04.2013 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою.

Речові докази: 6 металевих кутників, 2 металеві листи, металевий квадратний ящик, 4 металеві щити, які знаходяться у потерпілого ОСОБА_3 - залишити останньому як законному володільцеві.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Головуючий суддя Стасюк Р.М.