Категорія:ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2014 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, в силу ст.89 КК України судимості немає; -

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України, та йому призначено покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 180 годин громадських робіт;

за ч.2 ст.345 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 19 серпня 2014 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід обраний у виді тримання під вартою.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 04 серпня 2014 року близько 12.00год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс не менше 10 ударів кулаками обох рук в область обличчя потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя та правої вушної раковини, субкон`юктивального крововиливу правого очного яблука, які, згідно висновку судово-медичного експерта № 809 від 05.08.2014р., за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 04 серпня 2014 року о 12.35год. до чергової частини Луцького МВ УМВС України у Волинській області по телефонній лінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_8 знаходячись за місцем проживання вчинив сімейну сварку зі своїм батьком ОСОБА_10 та побив його. У зв`язку з вищевикладеним, оперативним черговим Луцького МВ для зясування всіх обставин вчинення ОСОБА_8 зазначеного правопорушення за адресою АДРЕСА_1 , направлено дільничних інспекторів ВДІМ Луцького МВ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_12 та ст. лейтенанта міліції ОСОБА_13 .

Перебуваючи на законних підставах в квартирі АДРЕСА_2 (в порядку п.15 ст.11 ЗУ «Про міліцію»), вищевказані дільничні інспектори міліції, виконуючи покладені на них службові обов`язки, що передбачені п.п.1-3 ст.10 ЗУ «Про міліцію» в межах розгляду матеріалів, що зареєстровані в ЖЄО Луцького МВ за №13499 від 04.08.2014р., з`ясували, що саме ОСОБА_8 вчинив конфлікт із своїм батьком ОСОБА_10 , під час якого він наніс останньому численні удари кулаками обох рук в область обличчя та тулуба.

В подальшому, дільничний інспектор міліції Луцького МВ ст. лейтенант міліції ОСОБА_12 , вийшовши в приміщення коридору вищезазначеної квартири, побачив, що ОСОБА_8 , маючи на меті уникнути встановленої законом відповідальності за вчинені ним щодо батька ОСОБА_10 протиправні дії, намагається вийти з квартири, на підставі ст.11 ЗУ «Про міліцію», пред`явив йому вимогу залишитись в приміщенні квартири та надати письмові пояснення з вищевказаного приводу.

Близько 13.30год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, не підкорившись законній вимозі дільничного інспектора міліції ВДІМ Луцького МВ УМВС України у Волинській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_12 , у зв`язку з виконанням дільничним інспектором міліції своїх службових обов`язків, умисно, схопив руками за формений одяг потерпілого ОСОБА_12 , внаслідок чого зірвав з його правого плеча погон, після чого наніс йому один удар кулаком лівої руки в обличчя, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя синця на нижній повіці правого ока, які, згідно висновку судово-медичного експерта №799 від 05.08.2014р., за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У поданих апеляційних скаргах захисник та обвинувачений ОСОБА_8 , кожен зокрема, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважають вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначають, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилаються на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, судимості погашені, попросив вибачення в потерпілих, тяжких наслідків не наступило. Захисник також вказує про необґрунтоване посилання судом на обтяжуючу обставину рецидив злочинів, яка відсутня. Окрім того, обвинувачений зазначає, що ні слідчим, ні судом не враховані конфлікти, які виникали раніше в його сім`ї. Просять вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання більш м`яке.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги з викладених у них підстав, прокурора, який апеляційну скаргу захисника в частині виключення обтяжуючої обставини рецидив злочинів, підтримав, одна просив в решті вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ст.349 КПК України, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченого та захисника в апеляційних скаргах про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що останній хоча і вважається несудимим, однак раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, негативно характеризується, а тому прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а до обставин, які обтяжують покарання, відніс вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений та захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченим саме у виді позбавлення волі і реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне застосовувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений, в силу ст.89 КК України, судимості немає, а тому твердження захисника про безпідставність визнання обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, є обґрунтованими, у зв`язку з чим, апеляційний суд змінює в цій частині вирок суду першої інстанції та виключає вказану обтяжуючу обставину.

Однак навіть виключивши обтяжуючу обставину, апеляційний суд вважає що обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах, не вбачає.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши з вироку обтяжуючу обставину рецидив злочинів.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді