АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/661/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.259 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 22 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м.Токмак Запорізької області, громадянин України, не одружений, з вищою освітою, працює приватним підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, з призначенням покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, ОСОБА_8 зобов`язано протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

Вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тім, що 29.11.2014 року, в період часу, з 20 годин 10 хв. до 20 годин 17 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл» по пров. Піскуновському 4 в м.Харкові, посварився з охоронцем. Після цього, діючи по раптово виниклому злочиному умислу, направленому на неправдиве повідомлення про підготовку до вибуху, з метою порушення нормального ритму життя та дезорганізації функціонування вищевказаного магазину, достовірно знаючи, що у приміщенні магазину та біля нього немає вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин, зі свого мобільного телефону подзвонив на номер гарячої лінії ТОВ «Український Рітейл», повідомив оператору відомості про нібито існуючі підстави про можливість вибуху у приміщенні вищевказаного магазину, що загрожує загибелю людей, а також вимагав звільнити охоронця. Аналогічні неправдиві відомості ОСОБА_8 повідомив і працівникам магазину, і тим самим дезорганізував функціонування магазину.

В поданній апеляційній скарзі прокурор просить про скасування вироку в зв`язку з м`якістю призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.259 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на 3 роки. В обгрунтування доводів вказує, що призначене судом покарання не відповідає вимогам ч.1 ст.65 КК України та п.1 ППВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Вважає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст.75 КК України суд в достатній мірі не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримував викладені в апеляційній скарзі підстави скасування вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, призначене покарання вважали обґрунтованим, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не визнавали, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники судового розгляду не заперечували проти такого розгляду, їм з достатньою повнотою було роз`яснено суть та наслідки порядку розгляду кримінального провадження без дослідження усіх доказів, обмежившись показами обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого. Вимоги ч.3 ст.349 КПК України судом не порушенні.

Розглядом апеляційної скарги встановлено, що суд першої інстанції, дослідивши обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в межах визначеного судом обсягу, обгрунтовано прийшов до висновку про його винуватість за ч.1 ст.259 КК України, що ніким не оспорюється.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення колегією не встановлено.

При перевірці вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України обрав йому покарання за ч.1 ст.259 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнив від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 3 роки.

При цьому в достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується, заподіяну злочином шкоду відшкодував. До пом`якшуючих покарання обставин суд обгрунтовано відніс: визнання ОСОБА_8 вини та щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Поряд з цим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання в якості обтяжуючої покарання обставини - вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у суду не було переконливих доказів, які б свідчили про таку обставину. Матеріали кримінального провадження не містять даних про стан сп`яніння обвинуваченого при вчиненні злочину. При таких обставинах, підлягає виключенню із мотивувальної частини вироку висновок суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вчинений обвинуваченим злочин, відноситься до категорії тяжкого злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в виді позбавлення волі в межах санкції вчиненого кримінального правопорушення є достатнім. При цьому вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах контролю за його поведінкою.

Наведені обставини в сукупності, а також те, що обвинувачений має постійне місце проживання та роботи, займається суспільно-корисною працею, усвідомив протиправність своїх дій, вибачився перед потерпілим, який не бажає йому суворого покарання, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання. Прийняте судом рішення про звільнення ОСОБА_8 , на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробовуванням являється обґрунтованим. Обраний судом максимальний термін іспитового строку, 3 роки, являється достатньо виваженим, з врахуванням суспільної небезпечності вчиненого, конкретних обставин діяння.

При таких обставинах, доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання через необґрунтоване застосування вимог ст.75 КК України позбавлені правових підстав, тому відхиляються.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 22 січня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити. Виключити із мотивувальної частини вироку висновки суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4