У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Косарєва В.І., Федченка О.С.

з участю прокурора

Краченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 15
січня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Запорізької області на вирок Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 26 квітня 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, раніше неодноразово судиму, останнім
вироком 19.02.2007 року за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі,
звільнену від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим
строком на 1 рік, -

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 призначено остаточне
покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На
підставі статей 75 і 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на неї відповідні
обов'язки.

В
апеляційному порядку справа не розглядалася.

Згідно
з вироком, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 10 січня 2007 року, приблизно о 12
год., вона повторно відкрито заволоділа жіночою пуховою хусткою вартістю 350
грн., яка належала потерпілій ОСОБА_2.

У
касаційному поданні заступника прокурора області порушено питання про
скасування вироку щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий судовий розгляд у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженої внаслідок м'якості.
При цьому прокурор вказує також на те, що покарання засудженій за сукупністю
вироків мало бути призначено судом за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а не за
ст. 71 КК України, оскільки даний злочин вона вчинила до постановлення
попереднього вироку. Крім того прокурор зазначає, що покарання засудженій
призначене в порушення вимог статей 69 та 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 372 КК України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі
засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі,
встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи
розміром є явно несправедливим як внаслідок м'якості, так і суворості.

Як вбачається із касаційного подання, призначене ОСОБА_1 покарання прокурор
вважає явно несправедливим внаслідок м'якості. Підстав вважати такі доводи
прокурора необгрунтованими у колегії суддів немає, оскільки із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше неодноразово судима за вчинення корисливих
злочинів до покарання у виді позбавлення волі.

Зазначені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_1
та її небажання ставати на шлях виправлення, а у сукупності із тяжкістю злочину
свідчать про явну невідповідність призначеного їй покарання внаслідок м'якості.
Тому колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 372 КПК України, призначене
ОСОБА_1 покарання є явно несправедливим внаслідок м'якості.

Також обгрунтованими є доводи прокурора про неправильне застосування судом
кримінального закону.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів
призначається у тому випадку, якщо після постановлення вироку в справі буде
встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до
постановлення попереднього вироку.

Як видно із матеріалів справи, злочин за який ОСОБА_1 засуджено цим
вироком, вона вчинила 10 січня 2007 року, тобто до постановлення попереднього
вироку від 19 лютого 2007 року. Тому при призначенні остаточного
покарання суд мав
керуватися вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, а не ст. 71 КК
України.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_1, відповідно до п.п. 2 і 3 ч. 1
ст. 398 КПК України, підлягає скасуванню через неправильне застосування
кримінального закону та м'якістю призначеного їй покарання, а справа -
направленню на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід знову встановити
фактичні обставини справи і у разі, якщо суд дійде до висновку про те, що
відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_1 вчинила за тих же обставин, як вони
були встановлені в оскаржуваному вироку, то має врахувати, що призначене їй
покарання є невідповідним тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок
м'якості, а також те, що остаточне покарання має бути призначене їй за
правилами, передбаченими ст. 70 ч. 4 КК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Косарєв В.І. Федченко О.С.