Справа № 1-226/11
ВИРОК

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року Ленінський районний
суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді
Безсмолого Є.Б.

при секретарі
Погрібній А.А.

за участю прокурора
Клюкіна А.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Кіровограді
кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Пнів
Надвірнянського району
Івано-Франківської області, українця,
громадянина України, освіта середня
спеціальна, розлученого, працюючого
водієм-дадекобійником в ТОВ
«Транссила», зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого
ч.1 ст.125, ч.1 ст.166 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив злісне невиконання
обов'язків по догляду за дитиною, тобто
злісне невиконання батьками
встановлених законом обов'язків по
догляду за дитиною, що спричинило тяжкі
наслідки; умисне легке тілесні
ушкодження, за наступних обставин.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_2, виданого відділенням РАЦСу м.
Пить-Ях Тюменської обл. Російської
Федерації серії НОМЕР_1 від 21 травня 1996
року, ОСОБА_1 являється батьком
неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
злісно не виконує свої обов'язки по
догляду за сином.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України,
ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону
дитинства», батьки зобов'язані
виховувати дитину в дусі поваги до прав
та свобод інших людей, любові до своєї
сім'ї та родини, свого народу, своєї
Батьківщини, піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, поважати дитину;
кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку; батьки або особи, які їх
заміняють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України; батьки або особи,
які їх заміняють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці;
виховання дитини має спрямовуватися на
розвиток її особистості, поваги до
прав, свобод людини і громадянина, мови,
національних історичних і культурних
цінностей українського та інших
народів, підготовку дитини свідомого
життя у суспільстві в дусі
взаєморозуміння, миру, милосердя;
батьки або особи, які їх заміняють,
несуть відповідальність за порушення
прав і обмеження законних інтересів
дитини на охорону здоров'я, фізичний і
духовний розвиток, навчання,
невиконання та ухилення від виконання
батьківських обов'язків відповідно до
закону.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3
Конституції України людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю;
згідно з ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх заміняють, несуть
відповідальність за порушення прав і
обмеження законних інтересів дитини на
охорону здоров'я, фізичний і духовний
розвиток, навчання.

Систематично, протягом тривалого часу,
ігноруючи вищевказані норми закону,
злісно не виконуючи обов'язки по
догляду за дитиною, ОСОБА_1
жодних умов для розвитку сина не
створив.

Так, протягом 1998-2011 р.р. ОСОБА_1 належної
уваги по вихованню сина не приділяв,
здоров'ям, його фізичним, духовним
розвитком та навчанням не цікавився та
не займався. Доволі часто у нетверезому
стані вчиняв в присутності сина
скандали в сім'ї та завдавав фізичне
насилля відносно матері. Коли син
підріс, під час конфліктів в сім'ї за
яких ОСОБА_1 завдавав фізичне насилля
відносно дружини, також спричиняв
тілесні ушкодження і неповнолітньому
ОСОБА_2, який намагався захистити маму.
Напруження відносин, скандали та
систематичне побиття призводило до
вимушеного залишення матір'ю та сином
своєї оселі, у тому числі і в нічний час.

Крім того, 11.01.11 приблизно о 17.00 год.
ОСОБА_1, перебуваючи стані алкогольного
сп»яніння, знаходячись вдома за
адресою: АДРЕСА_2, разом з неповнолітнім
сином ОСОБА_2, використовуючи явну
перевагу в силі та психологічний вплив
через емоційну невпевненість підлітка,
маючи умисел на спричинення тілесних
ушкоджень, безпричинно умисно кинув у
нього батарейку від годинника, якою
попав у руку, потім кинув настінним
годинником, яким попав в ділянку носа
останнього. В подальшому, ОСОБА_1 тричі
вдарив ОСОБА_2 долонею по голові, звалив
на підлогу та бив ногами по усім
частинам тіла. Після чого вдарив
кулаком по голові та долонею по
обличчю, спричинивши ОСОБА_2, згідно
висновку судово-медичної експертизи №
220 від 23.02.2011 року, тілесні ушкодження у
вигляді садна на спинці носа, синця на
правому стегні, які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчинених
злочинах визнав повністю, підтвердив
показання, дані на досудовому слідстві,
не заперечив проти фактичних обставин
справи і показав, що дійсно проживає
разом із дружиною та синами. Доволі
часто приходив додому у нетверезому
стані та вчиняв в присутності сина
скандали в сім'ї, після того як дружина
робила йому зауваження щодо поведінки,
наносив їй тілесні ушкодження. Коли син
його не слухався, то застосовував до
нього фізичну силу. Інколи цікавився
навчанням сина ОСОБА_1, ходив на
батьківські збори.

11.01.2011 приблизно о 12.00 год. разом зі
своїми знайомими вжили по одній пляшці
горілки об'ємом 0, 5 л. на кожного. В
подальшому він пішов на роботу до
дружини та просив грошей, щоб придбати
ще горілки. На його прохання дружина
грошей не дала, між ними відбулася
конфліктна ситуація, після чого він
пішов звідти. Біля роботи дружини
зустрів свого сусіда, з якими на його
гроші придбали пляшку горілки, об'ємом
0, 33 л та випили її. Після чого пішов
додому та ліг спати. В цей час вдома
знаходився син ОСОБА_3. Після того, як
прокинувся, у нього з сином ОСОБА_3
відбувся словесний конфлікт, під час
якого спричинив йому тілесні
ушкодження. Пояснити чому саме та яким
чином спричинив тілесні ушкодження не
може, оскільки перебував в стані
алкогольного сп»яніння, внаслідок чого
не пам»ятає обставин того дня. У
вчиненому щиро кається.

Аналізуючи докази по справі, об"єм яких
судом визначено відповідно до ч.3 ст.299
КПК України, суд вважає, що вина
підсудного доведена повністю і дії
ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч.1
ст.125 КК України, тобто, умисне легке
тілесне ушкодження; за ч.1 ст.166 КК
України, як злісне невиконання
обов'язків по догляду за дитиною, тобто
злісне невиконання батьками
встановлених законом обов'язків по
догляду за дитиною, що спричинило тяжкі
наслідки.

При призначені покарання суд враховує
характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного злочину, обставини,
що обтяжують і пом'якшують
відповідальність, особу підсудного.

Обставиною, що пом"якшує покарання
підсудного, суд визнає щире каяття у
вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання
підсудного, суд визнає вчинення
злочину у стані алкогольного
сп»яніння.

Підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин
невеликої тяжкості, раніше до
кримінальної відповідальності не
притягувався, як особа, за місцем
проживання та місцем навчання сина
ОСОБА_2 характеризується позитивно,
займається суспільно-корисною працею,
на обліку у лікаря-нарколога не
перебуває, однак відповідно до
заключення спеціальної медичної
комісії по наркологічним оглядам №189
від 22.02.2011 року страждає хронічним
алкоголізмом, потребує лікування, яке
йому не протипоказане, на обліку у
лікаря-психіатра не перебуває.

Беручи до уваги вище наведене,
обставини справи, вік, особу
підсудного, стан його здоров'я, суд
вважає можливим виправлення і
перевиховання підсудного без ізоляції
від суспільства за умови призначення
покарання з випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справ відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочинів та призначити покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді
громадських робіт на строк 160 год.

- за ч.1 ст.166 КК України у виді
позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.72 КК України перевести
покарання у виді громадський робіт
строком на 160 год. в більш суворий вид
покарання, позбавлення волі строком на
20 діб.

На підставі ст.70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначити
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення
волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України від
відбування покарання звільнити з
іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов"язати
ОСОБА_1 періодично з"являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи та
повідомляти про зміну місця роботи,
проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 на
апеляційний період залишити підписку
про невиїзд.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Кіровоградської
області протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Безсмолий