Справа № 184/3179/14-к
Номер провадження 1-кп/184/12/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Орджонікідзе кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000760 від 26.06.2014 року відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, не працюючого, не одруженого, перебуваючого на обліку у лікаря фтизіатра як туб контактний категорії 5,2., проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.05.1989р. Орджонікдзевським міськсудом за ст.140 ч.3, ст..46-1 КК України до 3 р.позб.волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 10.11.1994 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 206 ч.2 КК України до 3 років позб. волі;

- 09.04.1998 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 229-6 ч.1 КК України до 1 р. позб. волі;

- 20.12.2001 року Орджонікідзевським міськсудом за ст. 309 ч.2 КК України до 2 р. позбавлення волі;

- 03.10.2003р. Орджонікідзевським міськсудом за ст.189 ч.1, 75,76 КК України до 3 р. позб. волі з іспитовим строком на 3 р.;

- 02.07.2004 р Орджонікдзевським міським судом за ст. 187 ч.1, 71 ч.1 КК України до 4 р, позбав. волі;

- 12.12.2013р Орджон-им міськсудом за ст.296 ч.2, 75,76 КК Укр. до 2 р.позб.волі з іспит. стр. на 1 рік,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України,

та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянин України, маючого базову середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утримані чотирьох дітей, проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-31.05.2000р .Орджонікідзевським міськсудом за ст.140 ч.2 КК України до 1р. 6 міс. позбавлення волі;

-26.03.2002р. Орджонікідзевським міськсудом за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 2 р. позбавлення волі;

-19.05.2005р. Орджонікідзевським міськсудом за ст.309 ч.1, 75, 76 КК України до 1р. обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік.

-21.03.2007 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 25.05.2012 року умовно достроково, не відбутий термін 5 місяців 1 день,
- обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 26.07.2014 року о 15 год. 35 хв., перебуваючи на пляжі розташованому по вул. І Малки в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вступили у злочинний зговір між собою спрямований на вчинення викрадання чужого майна, належного ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадання чужого майна, скориставшись часом коли ОСОБА_12 спить та нічого не бачить, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , в той же ж день та час умисно, з корисливих мотивів почали вчиняти таємне викрадення чужого майна з сумки ОСОБА_12 , яка знаходилась поруч з відпочиваючою потерпілою, але були помічені раптово ОСОБА_12 , що прокинулася, та незважаючи на попередження останньої, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 продовжили вчиняти свої приступні дії та діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, відкрито заволоділи гарнітурою до мобільного телефону «Кеероп N30» вартістю 50 гривень та зарядним пристроєм до мобільного телефону «Кеероп N30» вартістю 30 гривень. Після цього ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_12 , матеріального збитку на загальну суму 80 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 26.07.2014р. на Рудніку він зустрів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 близько 15 години. Вони пішли до кафе де вживали спиртне. Потім поїхали усі разом на пляж, там вони також вживали спиртне, відпочивали, купалися у річці. Саме там він та ОСОБА_13 знайшли мішок з металом, який повезли на пункт прийому металу. Потім він та ОСОБА_13 поїхали до ОСОБА_13 додому, де до нього приїхали працівники міліції і стали звинувачувати у грабежі. Він запитав у ОСОБА_15 , де телефони та навушники і зарядка, вона відповіла, що взяла вона. Коли він з ОСОБА_13 йшли з пляжу ОСОБА_14 їм нічого не говорила, на них не кричала. Він не брав ні телефону, ні зарядки з навушниками, та не бачив, щоб їх брав хтось.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 26.07.2014 року він разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 зустрілися в кафе на ОСОБА_19 , де випили спиртного. Потім вони усі разом пішли на пляж, де продовжили відпочивати та вживати спиртні напої. Їхні речі лежали усі у кучі, а саме: одяг та сумки жінок. Коли закінчилось спиртне, він та ОСОБА_17 на велосипеді поїхали на пункт прийому металу, де здали метал та поїхали додому до ОСОБА_17 . Вони були дуже п`яними. Потім приїхали працівники міліції та затримали їх, вони пручалися. У ОСОБА_15 виявили у сумці мобільні телефони, навушники та зарядку. Однак саме їх стали звинувачувати у грабежі, однак він його не вчиняв.

Крім того, в судовому засіданні досліджені і інші докази, якими встановлено наступне:
· потерпіла ОСОБА_6 відмовилася в судовому засіданні давати пояснення та відповідати на питання. Крім того відмовилася підтримувати обвинувачення;
· поясненнями свідка ОСОБА_20 доведено, що 26.07.2014 року вона, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 перебували у кафе на «Рудніку», потім вирішили піти на річку. Гуржій взяла горілки та їжі. Вони прийшли на річку де зустріли родичів ОСОБА_13 . ОСОБА_14 купалася, потім вийшла з води. Біля ОСОБА_15 була сумка ОСОБА_14 . ОСОБА_14 намочила свій телефон і він лежав сушився. Вони всі відпочивали. Потім ОСОБА_13 витяг з води мішок з металоломом. Потім вона та ОСОБА_15 пішли до води мити ніж, коли в цей час почули як ОСОБА_14 біжить та кричить ОСОБА_17 , де її телефон. Їй ОСОБА_14 пояснила, що в неї пропав телефон. Вона ж сама перевірила свою сумку, чи на місці її гроші. Гроші не зникли. Однак не було телефону. Потім вона, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пішли на зупинку по вул.Кірова і з телефону стороннього чоловіка викликали міліцію. Вони приїхали в міліцію де вона та ОСОБА_14 написали заяви, потім повернулися на місце відпочинку з працівниками міліції. Міліціонери розмовляли з усіма. Коли зателефонували на телефон, то він дзвонив у сумці ОСОБА_15 , на що та сказала, що поверне телефон. Гуржій також говорила, що зникли і навушники від телефону. Понікарчик визнали винною за крадіжку її телефону, а за телефон ОСОБА_14 їй не відомо, чи визнавали її винною, однак саме телефон ОСОБА_14 дзвонив у сумці ОСОБА_15 і ОСОБА_21 визнала, що взяла його;
· поясненнями свідка ОСОБА_10 доведено, що 26.07.2014 року вона у кафе зустріла ОСОБА_14 та ОСОБА_22 . Після чого вони поїхали на річку. Там вони відпочивали. Коли ніхто не бачив вона забрала собі телефон ОСОБА_14 , що лежав на землі біля сумки, а також з сумки взяла зарядний пристрій та навушники і поклала до своєї сумки. Потім вони ще з пів-години відпочивали. Після чого ОСОБА_14 з`ясувала, що зник її телефон, вона стала кричати і питати у ОСОБА_17 , де її телефон. Він відповів, що не знає. Потім ОСОБА_14 та ОСОБА_22 пішли. Вона разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_13 пішли до ОСОБА_13 додому, де до нього приїхали працівники міліції. Там вона зізналася, що здійснила крадіжку 2 телефонів, а саме ОСОБА_22 та ОСОБА_14 . У неї вилучили 2 телефони, зарядний пристрій та навушники. Вона ОСОБА_17 та ОСОБА_13 не сказала, що вчинила крадіжку.
Суд дослідив інші докази, якими встановлено наступне :

· протоколом прийняття заяви потерпілої (а.с.8 т.2) від 26.07.14р про вчинення злочину встановлено, що ОСОБА_6 звернулась про притягнення до відповідальності невідому особу, яка 26.07.2014р. приблизно о 15.35год. знаходячись на пляжі по вул..Малки в м.Орджонікідзе відкрито заволоділа її мобільним телефоном невідомої марки китайського виробництва;
· довідками (а.с.12 т.2) встановлено вартість гарнітури та зарядного пристрою до телефону на липень 2014р.;
· протоколом огляду місця події з фотознімками ( а.с.21-22 т.2) в якому відображено місце скоєння правопорушення, вказане в поясненнях потерпілої ОСОБА_23 ;
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ( а.с.32-33 т.2), в якому ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_4 ;
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ( а.с.34-35 т.2), в якому ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_3 ;
· згідно протоколу огляду предмету (а.с.44-45) огляд мобільний телефону, навушників та зарядного пристрою проведено за участі ОСОБА_10 ;
· постановою (а.с.46 т.2) визнано речовими доказами мобільний телефон «Keepon» разом з навушниками та зарядним пристроєм до нього;
· висновком щодо результатів медичного огляду (а.с.101 т.2) ОСОБА_4 доведено, що він 26.07.2014р. перебував у стані алкогольного сп`яніння;
· висновком щодо результатів медичного огляду (а.с.62 т.2) ОСОБА_3 доведено, що в ін. 26.07.2014р. перебував у стані алкогольного сп`яніння;

Згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту від 11.09.2014 року, дії ОСОБА_24 та ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Орган досудового слідства в цих процесуальних документах зазначив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , нібито вступили між собою у злочинний зговір спрямований на вчинення таємного викрадення з сумки ОСОБА_12 гарнітури до мобільного телефону: навушників вартістю 50 грн. та зарядного пристрою 50 грн. Згідно обвинувальних актів в момент крадіжки, вони нібито були помічені потерпілою, однак відкрито продовжили свої дії по заволодінню майном, після чого з місця скоєння злочину з викраденими навушниками та зарядним пристроєм зникли.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000760, факт відкритого заволодіння гарнітури - навушників та зарядного пристрою у ОСОБА_12 взагалі не був зареєстрований в єдиному реєстрі досудових розслідувань. Це підтверджується наступним.
В заяві ОСОБА_12 від 26.07.2014 року (а.с.8) зазначено, що невідома особа відкрито заволоділа її мобільним телефоном невідомої ; китайського виробництва. В цій заяві не зазначено чи підозрює ОСОБА_25 кого-небудь в цьому, чи може впізнати, чи є очевидці. Також в заяві ОСОБА_26 було зазначено, що відкритим викраденням її мобільного телефону їй заподіяна матеріальна шкода в розмірі 400 грн. Саме те, що її телефон має вартість 400 грн. і підтверджено довідкою на а. с. 18.

Оперативно-вповноважений сектору кримінального розшуку Орджонікідзевського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_27 26.07.2014 року приймав заяву від ОСОБА_6 , але не є слідчим і не відноситься до органу досудового розслідування.

Відповідальність за ст. 383 КК України для заявника настає лише за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину (Стаття 383 із змінами, внесеними згідно із Законом № 4652-VI від 13.04.2012).

26.07.2014 року о 22 годині 15 хвилин при складенні протоколу про затримання, протоколу допиту, ОСОБА_17 , через сильне алкогольне сп`яніння взагалі не міг поставити підпис в протоколах. Він взагалі не міг зрозуміти чому він опинився в міліції. В аналогічному стані був і ОСОБА_13 , який зміг тільки поставити замість підпису хрестики.

Якщо вся компанія однаково вживала велику кількість спиртного, то працівник карного розшуку, який приймав заяву, повинен був врахувати цей стан і критично віднестись до всякого роду заяв. Через свій стан очевидно, що потерпіла не могла усвідомлювати що її попереджують про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. Тим більше заяву приймала не вповноважена особа.

Саме на підставі заяви ОСОБА_25 і проводилась 26.07.2014 року реєстрація в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інших подій, що підтверджується штампом на заяві та реєстраційним номером 1727.

На підставі заяви ОСОБА_25 про нібито відкрите заволодіння невідомою особою мобільного телефону невідомої марки китайського виробництва вартістю 400 грн. і проводилось внесення відомостей 26.07.2014 року до ЕРДР. Однак цей витяг з ЄРДР в матеріалах кримінального провадження відсутній.

На аркуші справи № 1 знаходиться витяг з ЄРДР який датований 29.07.2014 року та отриманий реєстратором-слідчим ОСОБА_28 . В цьому витязі зазначено, що ОСОБА_17 та ОСОБА_13 відкрито заволоділи майном ОСОБА_14 , чим заподіяли їй матеріальні збитки на суму 400 грн. і їм повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_17 (а.с.75) 27.07.2014р. було повідомлено про підозру по ч. 2 ст. 186 КК України у відритому заволодінні не мобільним телефоном, а навушниками та зарядним пристроєм у змові з ОСОБА_13 та заподіяння збитків ОСОБА_14 на суму 80 грн.

Аналогічно (а.с. 118) Петухову 27.07.2014 року було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України у відритому заволодінні не мобільним телефон, а навушниками та зарядним пристроєм у змові з ОСОБА_13 та заподіяння збитків ОСОБА_14 на суму 80 грн.

Згідно постанови слідчого від 26 липня 2014р. по кримінальному провадженні №0000760: мобільний телефон, навушники та зарядний пристрій визнані речовим доказом і передані на зберігання ОСОБА_11 . При цьому не вказано, на підставі чого був визнаний речовим доказом мобільний телефон, який згідно кримінального провадження, ніякого відношення до ОСОБА_13 та ОСОБА_17 немає.

Очевидно, що ОСОБА_12 не зверталась із заявою до ОСОБА_29 про відкрите заволодіння її навушниками та зарядним пристроєм, в неї була прийнята заява тільки стосовно відкритого викрадення невідомою особою мобільного телефону, за заволодіння яким взагалі нікому не була пред`явлена підозра.

Заяви про відкрите заволодіння навушниками та зарядним пристроєм від ОСОБА_12 до міськвідділу не надходило, ця заява не реєструвалась в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Згідно ст. 214 КПК України досудове слідство починається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а тому орган досудового слідства не мав право починати досудове розслідування відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_30 і по кримінальному провадженні стосовно заволодіння мобільним телефоном виносити підозру стосовно заволодіння навушниками та зарядним пристроєм. Всі слідчі дії та прийняті рішення органу досудового слідства відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_13 є незаконними.

Фактично орган досудового слідства проводив слідчі дії по кримінальному провадженню № 0000760 за заявою ОСОБА_12 по факту викрадення її мобільного телефону незнайомою особою.

Як в ході досудового слідства, так і в суді, державним обвинуваченням не надано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_13 та ОСОБА_17 за попередньою змовою відкрито викрали у ОСОБА_12 зарядний пристрій та навушники.

Як в ході досудового слідства так і в суді свідок ОСОБА_10 показала, що вона разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_13 26.07.2014 року вживали алкогольні напої, прийшли до кафе в селищі Руднік м. Орджонікідзе, де продовжили вживати спиртне, потім вживали їх разом з знайомою ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , потім ще взяли горілки, пива, направились на пляж до річки Базавлук, де спільно відпочивали зі вживанням спиртного та шашликів. Вона скориставшись тим, що ОСОБА_14 та ОСОБА_22 не контролюють свої речі, скоїла крадіжку. У ОСОБА_22 вкрала телефон, та у ОСОБА_14 телефон, а також навушники та зарядний пристрій. Викрадене поклала до своєї сумки. Драгой та ОСОБА_13 знайшовши металобрухт, з використанням велосипедів вирішили його здати на пункт прийому та купити ще спиртного, щоб продовжити його спільно вживати. Коли ОСОБА_17 та ОСОБА_13 стали із велосипедами відходити від спільного місця відпочинку, то ОСОБА_14 стала питати у присутніх де її мобільний телефон. Однак ОСОБА_15 не повідомила її що вкрала його разом із зарядним пристроєм, навушниками і що він знаходиться в її сумці разом з телефоном ОСОБА_22 . Після цього вона пішла додому, де в цей же день її затримали працівники міліції та з її сумки вилучили вкрадений телефон ОСОБА_22 , та зарядний пристрій, навушники і телефон ОСОБА_11 .

Згідно протоколу (а.с.44) у ОСОБА_10 26.07.2014 р. був вилучений телефон, зарядний пристрій та навушники, які вона таємно викрала у ОСОБА_11 . Іншим протоколом в цей же день та час був вилучений викрадений телефон, який належав ОСОБА_22 . Згідно копії обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000762 (аркуш справи 39) ОСОБА_10 , незважаючи на те, що вона крім телефону у ОСОБА_22 ще скоїла крадіжку зарядного пристрою, навушників, телефону, який належав ОСОБА_14 , однак була притягнута лише до відповідальності за крадіжку телефону у ОСОБА_22 .

Орган досудового слідства по кримінальному провадженню № 0000762 при очевидних доказах не повідомив про підозру ОСОБА_10 у скоєні крадіжки телефону, навушників та зарядного пристрою, щоб уникнути відповідальності за безпідставне затримання, повідомлення про підозру ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , при цьому сподіваючись, що в судовому засіданні буде вирішено питання відносно них.

В судовому засіданні ОСОБА_20 показала, що вона разом з ОСОБА_12 вживали спиртні напої в кафе селища ОСОБА_19 , що зустріли там ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 з якими продовжили вживати спиртне. Потім разом з ними, взявши ще спиртного та пива, направились відпочивати до річки Базавлук, де спільно відпочивали та вживали спиртне і пиво. Так як мобільний телефон ОСОБА_14 у воді намок, то він сушився біля їх одежі. Драгой та ОСОБА_13 , знайшовши металобрухт, вирішили його здати для придбання спиртних напоїв. Потім вона почула, що ОСОБА_12 стала питати у Драгоя, де її телефон, а потім, коли вони пішли далі, повідомила, що в неї пропав телефон. Вона ( ОСОБА_22 ), оглянувши свою сумку, також виявила пропажу свого телефону. Після цього разом з ОСОБА_14 направились з пляжу та зі стороннього телефону подзвонили в міліцію. Також ОСОБА_12 їй повідомила, що в неї пропали навушники та зарядний пристрій. Разом з працівниками міліції побачили ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , яка повідомила, що викрадені телефони, зарядний пристрій та навушники поверне. І у неї вилучили з сумки два викрадені телефони, навушники та зарядний пристрій ОСОБА_22 , ОСОБА_14 .

З показів ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_12 не могла бачити,як в неї викрали телефон, зарядний пристрій та навушники. Понікарчик показала, що це вона зробила таємно. З показів ОСОБА_31 питала у Драгой, де її телефон. Якщо б вона бачили, хто дійсно заволодів її телефоном, то ОСОБА_12 би не питала, де її телефон, а вимагала би негайно його повернення. І якщо дійсно ОСОБА_12 бачила, хто в неї брав телефон, навушники та зарядний пристрій, то ця обставила була б зазначена в заяві. А в заяві зазначено, що невідома особа. При цьому вона особисто знала і ОСОБА_13 і ОСОБА_17 .

На протязі досудового слідства ОСОБА_17 та ОСОБА_13 зазначали, що ніякої крадіжки телефонів, навушників та зарядного пристрою вони не скоювали. Їм пізніше стало відомо, що це зробила за власною ініціативою ОСОБА_15 , в якої в цей же день працівниками міліції було вилучено викрадене.

Потерпіла ОСОБА_11 , скориставшись своїми правами, відмовилась від дачі показів в судовому засіданні, а також не підтвердила написані, надруковані слідчим протоколи з її підписами. Потерпіла не може нести будь-якої відповідальності за відмову давати покази в судовому засіданні, так як це право гарантоване їй п.6 ч 1 ст. 56 КПК України.

Слідчий ОСОБА_32 , який закінчував досудове розслідування відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_13 і направляв справу до суду, є неповноважною особою, так як йому офіційно не доручалось проведення досудового слідства і він не мав права це робити.

Про це свідчить наступне. Згідно доручення (а.с.5) г.в.о. начальника СВ ОСОБА_33 26.07.2014 року доручив слідчим ОСОБА_34 та ОСОБА_35 проводити досудове слідство по кримінальному провадженні. При цьому, згідно ст. 39 КПК України, начальник СВ при призначенні групи слідчих ( ОСОБА_36 , ОСОБА_35 ) не встановив старшого слідчої групи, який буде керувати діями інших слідчих.

На а. с. № 27 є вказівка прокуратури від 05.09.2014 року невідомому слідчому зі строком виконання вказівки (13.09.2014 року).

Пи аркуші № 28 є відповідь на вказівку прокуратури за підписом слідчого ОСОБА_37 , а і2.03.2014 року є допит свідка слідчим ОСОБА_38 (а.с. 29). З цих документів можливо зазначити, що досудове слідство цей слідчий по кримінальному провадженні став проводити лише після 12.08.2014 року.

При цьому в справі не має жодного документа про доручення ОСОБА_39 подальше продовження досудового слідства по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Також невідома доля по справі і слідчих ОСОБА_40 та ОСОБА_35 .

Перед направленням справи до суду, органом досудового слідства встановлено, що в справі немає ніяких офіціальних документів про доручення ведення справи слідчому Пєєву. Тому невідомою особою дописано його прізвище ручкою в доручення без зазначення про офіційне внесення цієї дописки неповноважною особою. Тому слідчий ОСОБА_41 офіційно не вповноважувався на проведення та закінчення досудового слідства, а тому воно є незаконним.

Існуючі по справі протиріччя не можуть бути взяті за основу як докази обвинувачення. Це пояснюється тим, що під час відпочинку обвинуваченими, потерпілою та свідками була випита велика кількість спиртних напоїв, від яких вони фактично не могли правильно визначати, що взагалі відбувалось.

Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показах, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження в суді.
Під час судового слідства не встановлено будь-яких доказів, які свідчили про доведеність вини ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, або іншого злочину.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Тому, виходячи із принципу презумпції невинуватості, закріпленого в ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених слід трактувати на їх користь. В зв,язку з цим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, слід виправдати, а справу закрити за відсутністю в їх діях складу правопорушення.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі: мобільний телефон «Кееpon» №30 разом з навушниками та зарядним пристроєм до нього повернуті під розписку потерпілій ОСОБА_6 - після набрання вироком чинності, залишити потерпілій.

Цивільний позов по справі не заявлений

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 не винним за ч.2 ст.186 КК України і на підставі цього закону його виправдати. Кримінальну справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину.
Строк застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту сплинув.

Визнати ОСОБА_4 не винним за ч.2 ст.186 КК України і на підставі цього закону його виправдати. Кримінальну справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину.
Запобіжний ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту закінчився.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Кееpon» №30 разом з навушниками та зарядним пристроєм до нього (а.с.46 т.2) повернуті під розписку потерпілій ОСОБА_6 -після набрання вироком чинності, залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженими в той же строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Суддя ОСОБА_1