Провадження №1/1007/627/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

=======================================================================

13 грудня 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рабець М.Д.

при секретарі Коваль Н.М.

з участю прокурора Таран Л.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бровари в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого малолітню дитину, працюючого на Малинському каменедробильному заводі (МКДЗ) бункеровальником, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, кімната 27 Житомирської області, нагород інвалідності немаючого, раніше не судимого,-

у скоєні злочину, передбаченого ст.185ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

Судом визнано доведеним, що підсудний ОСОБА_1 31 січня 2011 року, приблизно о 16 годині проживаючи ІНФОРМАЦІЯ_6, умисно, з корисливих мотивів, таємно, вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_2, яка проживала в одній із кімнат, розміщеної поряд з його кімнатою, де він мешкав в названому будинку, а саме шляхом вільного доступу до кімнати заволодів майном потерпілої: мобільним телефоном марки «ОСОБА_3 еріксон W-880», вартістю 400грн., в якому була сім карта мобільного оператора «Лайф», вартістю 20 грн., мобільним телефон марки «Самсунг Е500»,вартістю 200 грн., із сім картою мобільного оператора «Лайф» вартістю 20 грн., золотою каблучкою та комплектом золотих сережок, загальною вагою 15г., вартістю 5700грн., чим заподіяв потерпілій матеріального збитку на суму 6340 грн.

Викраденим майном підсудний ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд в особистих інтересах.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, підсудний ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_2

Органом досудового слідства такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.185ч.1 КК України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні крадіжки двох мобільних телефонів та золотої каблучки і комплекту сережок за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся. Пояснив, що він в січні місяці 2011 року проживав на квартирі в потерпілої і в той день в домогосподарстві була підготовка до весілля, кімнати були відкриті, він в звязку з відсутністю коштів зайшов до кімнати потерпілої з якої таємно взяв два мобільні телефони, каблучку та сережки і цими речами розпорядився, продав. Виручені кошти витратив на власні потреби. В послідуючому про все зізнався, попросив пробачення та відшкодував спричинені збитки.

Інших злочинів не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягався. На даний час одружився, має малолітню дочку, а також виховує 5-ти річного сина своєї дружини, якому він є вітчимом. Дружина після родів дочки захворіла і зараз їй оформили групу інвалідності. Сам він працює офіційно на каменедробильному заводі в м.Малин. Проживає з дружиною в гуртожитку. Просить суворо не карати, про вчинене жалкує.

Покази підсудного ОСОБА_1 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст.299 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом підсудного та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують його особу.

Винність ОСОБА_1, крім його визнавальних показань, підтверджується також сукупністю зібраних по справі досудовим слідством доказів, на досліджені яких підсудний не наполягав, оскільки не оспорював фактичні обставини справи.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність винності ОСОБА_1 в предявленому йому обвинуваченні.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд приходить висновку, що підсудний ОСОБА_1. вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку і такі його дії правильно кваліфіковано за ст.185ч.1 КК України і тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Цивільний позов по кримінальній справі в процесі досудового слідства та в судовому засіданні не заявлявся.

Обираючи покарання ОСОБА_1 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.185 ч.1 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який по місцю реєстрації та роботи до скоєного характеризувався виключно позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено ст. 66 КК України, а також те що на його утриманні є двоє малолітніх дітей та дружина інвалід.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, стосовно підсудного ОСОБА_1 суд не встановив.

Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_1 до покарання відповідно до санкції ч.1 ст.185 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу підсудного, що він виключно позитивно характеризується за місцем реєстрації та роботи, визнав свою вину та щиро в цьому розкаявся, як особа він не є небезпечним для суспільства, значних наслідків від скоєного не наступило, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції ч.1ст.185 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Речових доказів та судових витрат по справі немає, цивільний позов не заявлявся.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

До вступу вироку в законну силу залишити без зміни засудженому ОСОБА_1 міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Рабець М.Д.