АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2231/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/342/14 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.128 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури м.Тернополя, потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Тернополя, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою спеціальною освітою, вдову, пенсіонерку, раніше не судиму
визнано винною за ст.128 КК України і звільнено її від призначення покарання за цією статтею.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 887,50 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди.
Питання щодо речових доказів вирішено.

Згідно вироку суду, 07 серпня 2012 року, приблизно о 14 год., між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які між будинком АДРЕСА_2 , неподалік входу в магазин Обрій, здійснювали торгівлю продуктами харчування, на ґрунті особистих неприязних відносин, виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 , не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння для здоров`я ОСОБА_7 , хоча повинна була і могла їх передбачити в обстановці, що склалася, діючи з більшою обачністю, вдарила останню рукою в плече, внаслідок чого ОСОБА_7 впала на пластмасовий ящик, в якому знаходився кухонний ніж та отримала ушкодження м`яких тканин верхньої третини правого стегна у вигляді просторого синця, забою і рани, які за ознакою тривалого (понад 21 день) розладу здоров`я, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляціях:
- прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ст.128 КК України і застосувати покарання у вигляді 240 годин громадських робіт. Свої вимоги мотивує тим, що на день ухвалення вироку ОСОБА_9 виповнилося 45 років, тобто вона не досягла пенсійного віку, визначеного чинним законодавством, а тому при визнанні її винною призначення покарання є обов`язковим;
- потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок в частині звільнення ОСОБА_9 від призначення покарання і часткового задоволення цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винною за ч.128 КК України і призначити їй найсуворіше покарання, передбачене вказаною статтею, стягнути з ОСОБА_9 на її користь майнову шкоду в сумі 887,50 грн. за придбання ліків, 1912 грн. відшкодування втраченого заробітку та 12000 грн. моральної шкоди, а всього 14799,50 грн. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а також вказує на неправильне звільнення обвинуваченої від відбування покарання;
- обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок і закрити кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості та відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивуючи тим, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які би давали підстави вважати, що вона діяла в стані злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, оскільки не могла і не повинна була передбачити настання негативних наслідків для здоров`я іншої людини.
Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, потерпілу та її представника, які просили вирок скасувати, призначити покарання і цивільний позов задовольнити в повному обсязі, обвинувачену, яка під час апеляційного розгляду підтримала свою апеляційну скаргу і пояснила, що вона потерпілій удар не наносила і не штовхала її, та захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляціях доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають задоволенню частково, а апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження та кваліфікація їх дій за ст.128 КК України є вірними, зроблені на підставі детально досліджених в судовому засіданні та викладених у вироку доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_7 під час проведеного 19 листопада 2012 року з її участю відтворення обстановки і обставин події (а.с.17-22), а також під час її допиту в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду вказала зокрема, що обвинувачена під час суперечки нанесла їй у ліве плече удар рукою, від якого вона впала на ящик, де був кухонний ніж, та отримала поранення правого стегна.
З показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слідує, що 7 серпня 2012 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_9 , які здійснювали реалізацію продуктів харчування на місці стихійної торгівлі, з мотивів особистих неприязних відносин виникла суперечка, під час якої вони ображали одна одну. Також, ці свідки підтвердили, що сварку розпочала ОСОБА_7 , однак повідомили, що не бачили внаслідок чого саме вона впала.
З показань свідка ОСОБА_14 , дільничного інспектора міліції, вбачається, що в той день він, проходячи біля магазину Обрій по вул. Львівській у м.Тернополі та побачивши сварку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зробив їм зауваження. Однак, відійшовши від них, він побачив, що конфлікт продовжується. Під час нього, від поштовху ОСОБА_9 ОСОБА_7 впала на ящики, що знаходились поряд, але відразу ж підвелась. Через деякий час остання звернулась в опорний пункт міліції і повідомила, що ОСОБА_9 вдарила її, через що вона впала і отримала травму.
Показання потерпілої та вказаних свідків в цій частині об`єктивно узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи №2021, згідно яких при судово-медичному обстеженні 8 серпня 2012 року у ОСОБА_7 було виявлено синець на лівому плечі та ушкодження м`яких тканин верхньої третини правого стегна у вигляді просторого синця, забою і рани, а також синець на правому передпліччі, виникнення яких у вказаний потерпілою час та за наведених нею обставин не виключаються. (а.с.100-102).
Також, як вбачається з висновків цієї експертизи, виявлені у ОСОБА_7 ушкодження м`яких тканин правого стегна за ознакою тривалості розладу здоров`я належать до середньої тяжкості, а синці лівого плеча та правого передпліччя - до легких тілесних ушкоджень.
Висновки проведеної у справі експертизи відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим судом доказам, і належно аргументовані з наукової точки зору, а тому колегія суддів не має підстав сумніватися в їх достовірності.
Також, з показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 вбачається, що конфлікт між потерпілою і обвинуваченою відбувся на місці, де вони здійснювали торгівлю і біля них були розміщені ящики з товаром, а тому обвинувачена могла і повинна була передбачити можливість отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень від падіння на них.
Аналіз та оцінка наведених доказів у їх сукупності, які повно і всебічно досліджені в судовому засіданні, дає підстави колегії суддів вважати вірним висновок суду першої інстанції про доведеність обвинувачення ОСОБА_9 та кваліфікацію її дій за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої твердження, що ОСОБА_7 впала не від нанесеного їй удару колегія суддів оцінює критично, оскільки вони суперечать встановленим по справі обставинам.
Так, у своїх показаннях в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_9 стверджувала, що ОСОБА_7 впала сама, а вона жодних активних дій відносно потерпілої не вчиняла.
Однак, вказані доводи обвинуваченої суперечать висновкам судово-медичної експертизи №2021, якою підтверджено наявність у потерпілої синця на лівому плечі та можливість його утворення за вказаних нею обставин, а також спростовуються показаннями потерпілої, яка послідовно під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, стверджувала про нанесення удару обвинуваченою в ліве плече, і показанням свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що ОСОБА_7 впала внаслідок дій ОСОБА_9 .
В той же час, при проведенні 8 серпня 2012 року судово-медичного обстеження обвинуваченої ОСОБА_9 у неї тілесних ушкоджень не виявлено (а.с.105).
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження, як про це просить обвинувачена в апеляційній скарзі.
Також, зі змісту оскаржуваного вироку слідує, що суд першої інстанції визнавши ОСОБА_9 винуватою за ст.128 КК України, звільнив її від покарання у зв`язку з тим, що вона є особою, пенсійного віку і тому до неї не можуть бути застосовані покарання, передбачені санкцією даної статті.
Разом з тим, такий висновок суду не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду та свідчить про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала педагогом і отримує пенсію за вислугою років, яка відповідно до положень ст.ст.51,55 Закону України Про пенсійне забезпечення виплачується до настання віку, що дає право на пенсію.
За змістом ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Таким чином, на день ухвалення оскаржуваного вироку та на даний час ОСОБА_9 не досягла пенсійного віку, а тому висновок про неможливість застосування до неї покарань згідно санкції статті обвинувачення не ґрунтується на вимогах закону.
За наведених обставин колегія суддів приходить до переконання про наявність визначених ст.ст.411,413,420 КПК України підстав для скасування оскаржуваного вироку у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченої від покарання і ухвалення апеляційним судом нового вироку та задоволення вимог апеляційної скарги та потерпілої прокурора в цій частині.
При призначенні покарання обвинуваченій колегія суддів, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, є вдовою, а також конкретні обставини справи, колегія суддів приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченій покарання згідно санкції статті звинувачення в мінімальному розмірі у виді громадських робіт, що буде достатнім для її виправлення та попередження нових правопорушень.
Також, перевіривши оскаржуваний вирок в межах поданої потерпілою апеляційної скарги щодо вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Понесені потерпілою витрати на лікування суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з обвинуваченої у повному обсязі, а доказів щодо наявності додаткових витрат чи ступеня стійкої втрати працездатності через вчинене відносно неї кримінальне правопорушення потерпіла під час судового розгляду не надала.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 на день спричинення їй тілесних ушкоджень досягла встановленого законом пенсійного віку, а тому не вважалась працездатною особою.
За наведених обставин колегія суддів вважає безпідставними вимоги про стягнення з обвинуваченої відшкодування шкоди на підставі ст.1195 ЦК України, а тому не вбачає підстав для зміни вироку в цій частині.
Разом з тим, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції при визначенні суми на відшкодування моральної шкоди, не в повній мірі врахував встановлені в судовому засіданні обставини щодо перенесеного потерпілою фізичного болю та моральних страждань, що мали місце внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, а також негативні наслідки, що настали у зв`язку з цим, у виді порушення звичних життєвих зв`язків та обсяг прикладених нею додаткових зусиль до нормалізації життя, а тому колегія суддів, беручи до уваги крім наведених обставин, також характер та обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень, вважає необхідним вирок в цій частині змінити і вдвічі збільшити розмір стягнутого судом першої інстанції відшкодування моральної шкоди.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405,407,411,413,420 КПК України, колегія суддів,-
засудила :

Апеляційні скарги прокурора та потерпілої задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.
Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року в частині звільнення ОСОБА_9 від призначення покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_9 засудженою за ст.128 КК України до покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2013 року в частині вирішення цивільного позову змінити.
Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 2887,5 грн., в тому числі 887,5 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.
В решті вказаний вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
підпис підпис підпис

з оригіналом згідно:

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2