У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого-судді

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Глоса Л.Ф., Кліменко М.Р.

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 13 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 19 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Градижськ Полтавської області, жителя м. Дніпродзержинська,
раніше неодноразово судимого, останній раз

02.03.2000 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.
142 КК України на 5 років позбавлення волі, 09.07.2003 року умовно-достроково
звільненого на 10 місяців 29 днів,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 1ст. 129 КК України до 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_1 шляхом повного складання
призначених покарань призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком
приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 2 березня 2000 року і визначено ОСОБА_1 остаточно
покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 72 КК України зараховано в строк відбування ОСОБА_1
покарання 8 місяців й 3 дні утримання його під вартою і остаточно визначено до відбування 4 роки 3 місяці 27
днів.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування
матеріальної шкоди 110 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2006 року
вирок щодо ОСОБА_1 змінено - пом'якшено призначене за ч.3 ст.185 КК України
покарання до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого
покарання більш суворим призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину
покарання за попереднім вироком і остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці
21 день.

Як визнав суд, 20 жовтня 2003 року
близько 8 години 15 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння
на території дитячого садка НОМЕР_1 в м. Дніпродзержинську, маючи на меті
отримати від ОСОБА_3 належні йому гроші, які він напередодні їй передав, погрожував їй вбивством. При цьому він направив на неї іграшковий пістолет, який ОСОБА_3 сприйняла
за вогнепальну зброю та, реально побоюючись здійснення цієї погрози, зайшла в приміщення
пункту прийому вторинної сировини, де звернулася по допомогу до своєї знайомої
ОСОБА_4 Коли остання стала виганяти засудженого, він приставив до її скроні
цього пістолета, висловлюючи погрози вбити і її. Цю погрозу ОСОБА_4 також
сприйняла за реальну.

Крім того, 6 грудня 2003 року ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_5 (засудженимо вироком Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська від 17.09.2004 р.), маючи умисел на таємне
заволодіння чужим майном, проникли до
комори в будинку АДРЕСА_1, звідки
викрали різне майно ОСОБА_2, вартістю 360 грн.

У касаційній скарзі засуджений посилається на те, що він не вчиняв злочину, передбаченого
ч. 3 ст. 185 КК України; що вирок
постановлений з обвинувальним ухилом та ґрунтується на показаннях ОСОБА_5, який обмовив
його у вчиненні крадіжки; що на досудовому слідстві до нього застосовувалися недозволені методи слідства, було порушено його
право на захист, а суд безпідставно
відмовив у задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами
справи.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що
засудженому слід відмовити у задоволенні його касаційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо
доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказів, і є
правильними.

Як убачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_1 на досудовому
слідстві давав показання, за яких обставин він разом із ОСОБА_5 скоїв крадіжку
майна потерпілої ОСОБА_2.

Ці показання засудженого повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_5 та
потерпілої ОСОБА_2 та підтверджуються іншими наведеними у вироку доказами, яким
суд дав належну оцінку.

Посилання засудженого на те, що ОСОБА_5 обмовив його, спростовуються
матеріалами справи.

Твердження про порушення права на захист є безпідставними, оскільки, як
убачається із матеріалів справи, на досудовому слідстві засудженому було
роз'яснено право на захист, але він від участі у справі захисника відмовився.

Доводи засудженого про те, що до нього
застосовувалися недозволені методи слідства, є безпідставними, оскільки при
перевірці справи не встановлено даних, які б могли про це свідчити.

Посилання у касаційній скарзі на те, що
суд безпідставно відмовив засудженому у клопотанні про ознайомлення з
матеріалами справи, не відповідають дійсності. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 знайомився з її
матеріалами під час виконання вимог ст.218 КПК України і в подальшому при
судовому розгляді справи, а тому не має підстав вважати порушеним його право на
ознайомлення з матеріалами кримінальної
справи.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи не встановлено процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці
доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду та
правильність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_1 Висновки суду ґрунтуються на достатніх
та допустимих доказах.

Як убачається із матеріалів справи, такі ж, як і в касаційній скарзі,
твердження засуджений висловлював у своїй апеляції. Апеляційний суд визнав їх
безпідставними. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував.
Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і
належним чином оцінив. У касаційній скарзі засудженого не наведено інших
доводів, якими б спростовувались висновки суду першої та апеляційної інстанції
за обговорюваними твердженнями.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд урахував характер і ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про його особу. Призначене покарання є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При перевірці даної справи не виявлено передбачених ст. 398 КПК України
підстав для перегляду судових рішень щодо ОСОБА_1 у касаційному порядку з
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

у задоволенні касаційної скарги засудженому ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Кармазін Ю.М.
Кліменко М.Р.
Глос Л.Ф