Справа № 1-24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
березня 2007 року м.Тлумач

Тлумацький
районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого
-судді Керничного І.С.

секретаря
Чемерис О.М.

з участю
прокурора Рудого Б.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумач справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уроженця і жителя села Гринівці
Тлумацького району Івано-Франківської області, українця, безпартійного, освіта
середня, не військовозобов"язаного, одруженого, має на утриманні одну
неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, гр. України;

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уроженця і жителя села Гринівці Тлумацького району
Івано-Франківської області, українця, член ВО "Батьківщина", детутат
Гринівецької сільської ради Тлумацького району, освіта середня,
військовозобов"язаного, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх
дітей, не працюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого, гр. України, -

за ст. 289 ч.2
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою групою осіб, незаконно
заволоділи транспортним засобом в поєднанні з погрозою застосування насильства,
що не є небезпечним для життя або здоров"я потерпілого, а також, що
завдало останньому значної матеріальної шкоди.

Злочин було
скоєно при таких обставинах:

Підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.09.2006р. біля 22 год. перебуваючи у
нетверезому стані та знаходячись в с
Гринівці Тлумацького району по вул. Шевченка побачивши автомашину ВАЗ-2106
д.н.з. НОМЕР_1підійшли до неї. ОСОБА_1 відкрив двері із сторони водія, а
ОСОБА_2 відкрив двері із сторони пасажира, погрожуючи застосувати фізичне
насильство, в результаті чого водій ОСОБА_3 та пасажир ОСОБА_4 змушені були
залишити автомашину, а підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скориставшись цим, незаконно
заволоділи транспортним засобом, яким поїхали в село Тарновиця Тисменицького
району, спричинивши потерпілому ОСОБА_3 значну матеріальну шкоду на суму 14000
грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав
повністю, суду пояснив, що 24.09.2006 року біля 22 год. в с.Гринівці
Тлумацького району він із ОСОБА_2 вийшли із кафе і йшли селом по вул.
Шевченка. На обочині

дороги побачили автомашину марки Жигулі в
якій були водій і посажир. Вони підійшли до автомашини. Дверка водія була
закрита. Тоді він силою відкрив дверку
і став погрожувати водію, який змушений був втекти із машини, а він сів за
кермо. ОСОБА_2 теж погрожував пасажиру, який втік із машини, а він сів на
переднє місце. Тоді вони в двох поїхали в село Тарновиця Тисменицького району.
Звідти розвернулися і поїхали в село Гринівці. В селі ОСОБА_2 вийшов із машини
і пішов додому, а він поїхав польовою дорогою повз ставки до себе додому. По
дорозі додому його затримали працівники міліції.

Ствердив, що
завдані збитки потерпілому відшкодував повністю.

Щиро розкаюється
у скоєному і просить його суворо не карати.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, суду
пояснив, що 24.09.2006 року біля 22 год.
він разом із ОСОБА_1 в селі Гринівці Тлумацького району вийшли із кафе і
йшли по вул. Шевченка. На обочині дороги побачили автомашину марки ВАЗ-2106, в
якій були водій і посажир. ОСОБА_1 підійшов до дверок водія і став їх силою
відкривати та погрожувати водію застосуванням фізичної сили, через що водій
ОСОБА_3 втік, а він теж відкрив двері із сторони пасажир і так само висловив
погрозу з застосуванням насильства, через що пасажир ОСОБА_4 теж втік , а вони
в двох сіли в машину і поїхали в сторону села Тарновиця, там розвернулися і
знову приїхали в с Гринівці, де він вийшов із машини і пішов додому, а ОСОБА_1
поїхав дальше. На слідуючий день до нього додому приїхали працівники міліції,
яким він признався про скоєний злочин.

Ствердив, що
матеріальні збитки потерпілому відшкодував повністю.

Щиро розкаюється
у скоєному і просить його суворо не карати.

У відповідності із ст. 299 КПК України суд визнавши за недоцільне
досліджувати інші докази по справі стосовно всіх фактичних обставин, які
підсудні правильно розуміють і ніким не оспорюються, виходячи з показів
підсудних, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні злочину
знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та кваліфікує їхні дії за ст.
289 ч.2 КК України, оскільки вони за попередньою змовою групою осіб, незаконно
заволоділи транспортним засобом в поєднанні з погрозою застосування насильства,
що не є небезпечним для життя або здоров"я потерпілого, а також, що
завдало останньому значної матеріальної шкоди.

Призначаючи покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особи винних, їхні позитивні характеристики із місця проживання, що
ОСОБА_1 має на утриманні одну неповнолітню дитину, до кримінальної
відповідальності притягується вперше, ОСОБА_2 має на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, підсудні щиро розкаюються у скоєному, потерпілий просить
їх суворо не карати.

До обставин, які пом"якшують покарання суд визнає щире каяття
підсудних, добровільне відшкодування завданого збитку, потерпілий просить їх
сувороне не карати. До обставин, які обтяжують покарання суд визнає вчинення
злочину підсудними у стані алкогольного сп"яніння.

За наявності наведених обставин, що пом"якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням
особи винних суд вважає, що їм слід призначити покарання в межах санкції ст.
289 ч.2 КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин у вигляді
позбавлення волі без конфіскації майна.

Разом з тим,
із врахуванням фактичних обставин справи дійсного ступеня тяжкості вчиненого
злочину, особи винних, суд приходить до висновку про можливість виправлення
підсудних без відбування призначеного їм покарання у вигляді позбавлення волі і
на підставі ст. 75 КК України їх слід звільнити від відбування покарання з
випробуванням встановивши іспитовий строк та покласти на них певні обов"язки,
передбачені ст. 76 КК України.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУД ИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнати винними за ст. 289 ч.2 КК України та призначити
їм покарання по п"ять років позбавлення волі без конфіскації майна кожному.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
іспитовим строком випробування терміном один рік шість місяців, а ОСОБА_2
звільнити від відбування покарання з іспитовим строком випробування терміном
один рік та на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такі
обов"язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти ці
органи про зміну місця свого проживання;

-періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1- підписку про
невиїзд, а відносно ОСОБА_2- передачу його на поруки депутатам Гринівецької
сільської ради Тлумацького району- до набрання вироком законної сили залишити
без змін.

На вирок може бути подана апеляція до Івано -
Франківського апеляційного суду протягом 15 діб з часу проголошення через
Тлумацький районний суд.