1-кп/642/839/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
09 січня 2015 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, студента Харківського професійного електротехнічного ліцею, раніше не судимого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:

18.10.2014 близько 10 год. 10 хв. неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою здійснення крадіжки, зайшов до приміщення відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Харків вул. Енгельса, 33, де став чекати клієнтів, які при роботі зі своїми особистими рахунками за допомогою терміналів самообслуговування належним чином не завершать роботу терміналу, щоб в подальшому таємно викрасти гроші з особистих рахунків клієнтів банку.
В цей же день, близько 10 год. 15 хв. до вказаного відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», зайшов потерпілий ОСОБА_7 , який звернувся до неповнолітнього ОСОБА_4 з проханням допомогти при виконанні банківської операції - поповнення рахунку мобільного телефону за допомогою банківської картки через термінал самообслуговування банку, на що останній погодився. Після проведення вказаної банківської операції ОСОБА_7 покинув приміщення відділення банку, не закінчивши належним чином роботу з терміналом самообслуговування. Неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, продовжив роботу з вказаним терміналом самообслуговування та за допомогою автоматичної системи «Ргіvаt Мопеу» перевів з банківської картки ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3015 гривень на банківський рахунок своєї матері - ОСОБА_8 . Закінчивши операцію, неповнолітній ОСОБА_4 вийшов з приміщення філії ПАТ КБ «ПриватБанк» та у банкомату, розташованому біля входу до філії банку, з банківської картки ОСОБА_8 , яка перебувала у його користуванні, зняв грошові кошти у сумі 3015 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби, розпорядившись таким чином викраденими грошима на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 3015 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та дав пояснення як описано вище. Щиро розкаявся у скоєному.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. На обліку у кримінальній міліції по справам дітей не перебуває. Раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався. Навчається, характеризується задовільно. Проживає з матір`ю та вітчимом.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просив звільнити ОСОБА_4 від покарання відповідно до ч.1 ст. 105 КК України та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Законний представник обвинуваченого - його мати ОСОБА_5 зазначила, що її син ні в чому поганому замічений не був, вчинення кримінального правопорушення не притаманне йому. З вчиненого він зробив висновки та щиро покаявся, змінив поведінку на краще. Вона здатна здійснювати за ним належний контроль, та просить звільнити його від покарання та передати під її нагляд.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, просив звільнити його від покарання та передати під нагляд матері.

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Як зазначено у частині 2 цієї статті у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Оскільки вчинений неповнолітнім ОСОБА_4 злочин згідно ст.12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, повністю визнав свою вину, у скоєному щиро покаявся, вчинив злочин неповнолітнім, він змінив поведінку у кращій бік, навчається, а також враховуючи наведені дані про його особу, суд приходить до висновку про те, що він не потребує застосування покарання і можливо застосувати до нього примусові заходи виховного характеру з передачею під нагляд матері, яка просила передати їй сина під нагляд, має постійне місце роботи, за місцем роботи та проживання позитивно характеризується, та здатна здійснювати належний контроль за поведінкою сина.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , суд залишає без розгляду в зв`язку зі смертю потерпілого.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та на підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнити його від покарання.

На підставі п.3 ч.2 ст. 105 КК України застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_9 строком на два роки.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими з дня вручення копії вироку, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1