Справа № 443/994/15-к Провадження № 1-кп/443/89/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358 від 15.04.2015 року стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, такого, що не має судимості, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України
з участю сторін кримінального провадження:

обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_3 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов"язаним у зв"язку з оголошенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, 09.02.2015 року, пройшовши медичний огляд та був визнаним військово-лікарською комісією придатним до несення військової служби. Цього ж дня він отримав під розписку повістку про явку в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 13.02.2015 року, однак порушуючи вимоги ст.65 Конституції України, ст.ст.1,22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015р. "Про часткову мобілізацію", тобто будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з метою ухилення від призову за мобілізації, без поважних причин, діючи умисно, у військовий комісіріат не прибув, 14.03.2015 року покинув місце свого проживання у с.Мельничі Жидачівського району Львівської області і 15.03.2015 року перетнув українсько-російський кордони, направившись в Російську Федерацію, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією та порушив порядок комплектування Збройних Сил України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

11 червня 2015 року між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_6 , якому відповідно до ст.37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_3 на підставі ст.ст.468,469,472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, яка направлена до суду одночасно з обвинувальним актом.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.336 КК України; підозрюваний ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Крім того, сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, зі звільненням його в порядку ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити угоду, а обвинувачений додатково вказав, що він визнає свою вину, підтверджує свою згоду на призначення узгодженого покарання та цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст.474 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно із ч.5 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, а ст.472 КПК України передбачені її обов`язкові умови та вимоги, яким вона має відповідати.

Під час перевірки угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 11.06.2015 року, встановлена її відповідність вимогам КПК України.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії за ст.336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке віднесено до кримінального правопорушення середньої тяжкості.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що узгоджене між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 11.06.2015 року покарання у виді виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, зі звільненням його в порядку ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст.474 КПК України, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, а отже, підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлені.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

По справі відсутні процесуальні витрати.

Даних про застосування по справі заходів забезпечення кримінального провадження суду не представлено, а тому підстав для прийняття рішення щодо таких заходів у суду не має.

Керуючись ст.ст.314,373,374,474-476 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 , та підозрюваним ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості від 11 червня 2015 року призначити ОСОБА_3 покарання за ст.336 КК України у виді позбавленя волі на строк 2(два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуючий суддя ______________________________

18.06.2015