АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/1546/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11сс/790/261/15 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року клопотання старшого прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000845 від 21.10.2014 року задоволено.

Прокурор звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, яким просить накласти арешт на три блокноти з чорновими записами, пустий мішок для перевезення грошових коштів з написом «Національний Банк України» №35/88, рушницю ІЖ-18 УМ-М, вилучені 05.02.2015р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що першим слідчим відділом прокуратури Харківської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000845 від 21Л0.2014р за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2014р. близько 14.00 години ОСОБА_9 , маючи умисел на протиправне заволодіння майном ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та двома невстановленими в ході слідства особами, прибув на автомобілі «Мегсеdes-Benz GL450 4 Matik», д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , на вулицю Фрунзе в м. Вовчанськ, Харківської області за місцем розташування кафе «На бульварі». Побачивши біля приміщення кафе «На бульварі» ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та дві невстановлених в ході слідства особи, діючи спільно, відповідно до розподілених ролей, підійшли впритул до ОСОБА_14 та здійснили на нього відкритий напад. В ході нападу ОСОБА_9 , з метою подолання волі ОСОБА_14 до опору, використовуючи заздалегідь приготовлений балончик зі сльозогінним газом, розпилив сльозогінну речовину в обличчя ОСОБА_14 , після чого невстановлена в ході слідства особа, яка приймала участь у нападі, здійснила захват потерпілого рукою за шию, утримуючи таким чином ОСОБА_14 на місці, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , застосовуючи насильство небезпечне для здоров`я потерпілого стали по черзі наносити ОСОБА_14 множинні удари руками по обличчю і тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел на протиправне відкрите заволодіння майном ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , використовуючи безпорадний стан потерпілого, оглянули внутрішні кармани тягнутої на ньому куртки, після чого витягнули з лівого карману даної куртки грошові кошти сумі 3500 доларів США, які належали ОСОБА_14 , тобто відкрито протиправно заволоділи майном потерпілого. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на протиправне оволодіння майном ОСОБА_14 , ОСОБА_10 з метою усунення можливих перешкод з боку сторонніх осіб у здійсненні фізичного тиску на ОСОБА_14 , а також припинення опору з року ОСОБА_14 , надав вказівку ОСОБА_9 та двом невстановленим в ході слідства (особам, які приймали участь у нападі, силоміць затягнути ОСОБА_14 до автомобіля «Мегсеdes-Benz GL450 4 Matik» д.н. НОМЕР_1 . Виконуючи вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , з метою подолання подальшого опору потерпілого, приставив до горла ОСОБА_14 заздалегідь приготовлений ніж, тим самим пригрозивши потерпілому застосувати до нього насильство, небезпечне для його життя у разі якщо ОСОБА_14 буде і надалі вчиняти протидію. Побачивши приставлений до горла ніж, ОСОБА_14 вчинив активний опір, намагаючись вирватися із захвату. У зв`язку з цим ОСОБА_10 , з метою припинення подальшого опору потерпілого, використовуючи заздалегідь приготовлений засіб для відстрілу гумових куль, застосував до ОСОБА_14 насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, здійснивши 2 постріли в ліву ногу ОСОБА_14 , а також один постріл у лівий бік тулуба останнього, спричинивши ОСОБА_14 тілесні ушкодження. Водночас остаточно подолати опір ОСОБА_14 нападникам не вдалося у зв`язку із появою працівників міліції, у зв`язку з чим ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 та двома невстановленими в ході слідства особами, привласнивши грошові кошти ОСОБА_14 у розмірі 3500 доларів США, якими вони раніше заволоділи, зникли з місця скоєння кримінального правопорушення.

27.10.2014р. заступником прокурора Вовчанського району Харківської області ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, та в подальшому оголошено його у розшук.

Під час досудового розслідування отримано ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2015р. щодо надання дозволу на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , з метою встановлення місцеперебування підозрюваного та відшукання викрадених золотого ланцюжка, грошових коштів, а також інших речей та документів, які мають доказове значення для встановлення істини під час досудового розслідування та розгляду обвинувального акту в суді.

05.02.2015р. на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2015р. про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , з метою встановлення місцеперебування підозрюваного та відшукання викрадених золотого ланцюжка, грошових коштів, а також інших речей та документів, які мають доказове значення для встановлення істини під час досудового розслідування та розгляду обвинувального акту в суді, за дорученням старшого слідчого слідчого відділу управління 17 прокуратури області ОСОБА_15 слідчим в ОВС першого слідчого відділу ОСОБА_16 було проведено обшук за вищевказаною адресою, під час якого вилучено три блокноти з чорновими записами, пустий мішок для перевезення грошових коштів з написом «Національний Банк України» №35/88, рушницю ІЖ НОМЕР_2 .

Ці речі не входять до переліку речей, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання у вищевказаній ухвалі слідчого судді від 15.01.2015р. та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, тому вважаються тимчасово вилученим майном.

Прокурор вважає, що на ці речі необхідно накласти арешт, оскільки вони мають суттєве значення для встановленні всіх обставин кримінального правопорушення та у органа досудового розслідування є підставі вважати, що ці речі допоможуть встановити можливе місце перебування підозрюваних, можуть належати іншим особам. Крім того, органу досудового розслідування необхідно встановити походження зазначених речей, провести ряд судових експертиз, а також ці речі перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових заходів) Також у своєму клопотання прокурор зазначає про необхідність арешту вказаних речей з метою забезпечення можливих позовів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти клопотання та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що у органа досудового розслідування немає підтвердження того, що вищевказані речі належать підозрюваному.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, положеннями частини сьомої ст.237 КПК України визначено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий судця, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Таким чином, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього докази, а також доводи сторін, приходжу до висновку про наявність підстав для накладення арешту на три блокноти з чорновими записами, пустий мішок для перевезення грошових коштів з написом «Національний Банк України» №35/88, рушницю ІЖ-18 УМ-М, вилучених 05.02.2015р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, прокурором доведено наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, правову підставу для арешту майна, розмір можливої конфіскації майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що проведення зазначених у клопотанні слідчих дій має суттєве значення для встановлення важливих обставин у справі, що виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника.

На дане рішення слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати та винести нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Посилається на те, що слідчий суддя не врахував того що, арештоване майно не відповідає критеріям ч.2 ст.167 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, що підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора що заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

При розгляді клопотання слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обгрунтованими.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення , зберегли на собі його сліди або містять інші відомості , які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Арешт майна, передбачений ч.2 ст. 170 КПК України, здійснюється і для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст.ст. 214 , 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування , виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що три блокноти з черговими записами, пустий мішок для перевезення грошових коштів з написом «Національний Банк України» № 35/88, рушницю ІЖ 18 УМ-М, що вилучені 6.02.2015 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Більш того в силу вимог ст.393 КПК України захисник не має процессуальних повноважень ставити питання в апеляційній скарзі щодо скасування арешту і повернення трьох блокнотів з черговими записами, пустий мішок для перевезення грошових коштів з написом «Національний Банк України» № 35/88, оскільки захисник при апеляційному розгляді повідомила що в неї відсутні відомості та будь-які данні що згадані речі належать саме підозрюваному ОСОБА_8 .

Між тим, в силу вимог ст.174 КПК України власник чи володілець майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту.

Що стосується апеляційних вимог скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на рушницю ІЖ 18 УМ-М, та повернути їх володільцю то до апеляційного суду не надано жодних документів що посвідчують право власності чи володіння на це майно ОСОБА_8 .

Відсутні ці документи і в матеріалах судового провадження.

Таким чином, в силу вимог ст.393 КПК України захисник не має процессуальних повноважень ставити питання в апеляційній скарзі щодо скасування арешту данної рушниці.

Між тим, рушниця ІЖ 18 УМ-М була вилучені 6.02.2015 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 без документів і у складеному стані що заборонено законодавством.

В силу вимог законодавства України зброя не може бути у вільному обізі, а тому в силу вимог ч.7 ст.236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

Таким чином власник рушниці при наявності відповідних документів в силу вимог ст.174 КПК України не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту.

Всі інші питання, як і питання винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З урахуванням зазначеного доводи апеляції є необґрунтованими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції захисника колегія суддів не вбачає.

Вважаючи наведене, керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року щодо накладення арешту на три блокноти з черговими записами, пустий мішок для перевезення грошових коштів з написом «Національний Банк України» № 35/88, рушницю ІЖ 18 УМ-М, що вилучені 6.02.2015 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді