Ухвала

іменем україни

09 вересня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Марчук Н.О.,

суддів:
Матієк Т.В., Зубара В.В.,

при секретарі
Зінорук В.В.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000108, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Черчик

Ташкентської області Республіки

Узбекистан, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 190 КК України,

за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 17 червня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 08
серпня 2013 року,

за участю прокурора Вергізової
Л.А.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
ухваленими щодо нього, через істотне
порушення вимог кримінального закону
та неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, просить їх
скасувати, а кримінальне провадження -
закрити у зв'язку з відсутністю в його
діях складу злочину, залишивши без
розгляду заявлений по справі цивільний
позов. Свої вимоги засуджений мотивує
тим, що між ним і центром зайнятості
склалися цивільно-правові відносини,
тому всі спори, пов'язані з
використанням матеріальної допомоги
по безробіттю, повинні вирішуватися в
цивільно-правовому порядку. Жодних
кримінально караних діянь він не
вчиняв.

Вироком Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 17
червня 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 серпня 2013 року,
ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено
за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у
виді громадських робіт на строк 120 год.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Сімферопольського районного центру
зайнятості Автономної Республіки Крим
18 353 грн. 80 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1, згідно з
наказом директора Сімферопольського
районного центру зайнятості
Автономної Республіки Крим від 30
травня 2011 року, отримав одноразову
допомогу по безробіттю для організації
підприємницької діяльності в розмірі 18
353 грн. 80 коп., однак до реалізації свого
бізнес-плану не приступив і не вжив
жодних заходів для належної
організації та здійснення своєї
підприємницької діяльності,
витративши отримані кошти на власні
потреби, не пов'язані зі створенням та
розвитком підприємницької діяльності.

Маючи намір приховати факт
використання наданої допомоги на свої
власні потреби, ОСОБА_1 протягом 2011 року
склав дві позовні заяви до суду, за що
отримав дохід у розмірі 600 грн., іншої
діяльності не здійснював, доходів не
отримував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи, наведені у
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що вона підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями
кримінального провадження є захист
особи, суспільства та держави від
кримінальних правопорушень, охорона
прав, свобод та законних інтересів
учасників кримінального провадження, а
також забезпечення швидкого, повного
та неупередженого розслідування і
судового розгляду з тим, щоб кожний, хто
вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру
своєї вини, жоден невинуватий не був
обвинувачений або засуджений, жодна
особа не була піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Положенням ч. 1 ст. 9 КПК України
встановлено, що під час кримінального
провадження суд зобов'язаний неухильно
додержуватися вимог Конституції
України, цього Кодексу, міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, вимог
інших актів законодавства.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, суд першої
інстанції правильно встановив, що
ОСОБА_1, маючи статус безробітного,
дійсно звернувся до Сімферопольського
районного центру зайнятості
Автономної Республіки Крим, та згідно з
наказом директора даного центру
зайнятості від 30 травня 2011 року отримав
одноразову допомогу по безробіттю для
організації підприємницької
діяльності в розмірі 18 353 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
страхування на випадок безробіття», у
разі встановлення фактів порушення
безробітними вимог указаного закону,
порушнику надається можливість
добровільно повернути суму незаконно
отриманих виплат, а в протилежному
випадку центр зайнятості звертається
до суду з позовом про стягнення цієї
суми у порядку цивільного судочинства.
При цьому, законні дії цієї особи,
пов'язані з працевлаштуванням та
отриманням виплат по безробіттю,
кримінальним законом не передбачено як
злочин.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції, з яким погодився й суд
апеляційної інстанції, не врахував
вищезазначених норм чинного
законодавства, помилково встановив
наявність в діяннях ОСОБА_1 ознак
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України, так як вони не передбачені
кримінальним законом як злочинні,
оскільки відносини у сфері страхування
на випадок безробіття, у тому числі й
щодо нарахування та виплати
пов'язаного з ним матеріального
забезпечення, за змістом є
цивільно-правовими, а спори, які
виникають із цих правовідносин,
підлягають вирішенню в порядку
цивільного судочинства.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України
кримінальне провадження закривається
в разі, якщо встановлена відсутність в
діянні складу кримінального
правопорушення.

У зв'язку із вищезазначеним та
відповідно до вимог ст. 440 КПК України
суд касаційної інстанції, встановивши
обставини, передбачені статтею 284 цього
Кодексу, скасовує обвинувальний вирок
чи ухвалу і закриває кримінальне
провадження.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 440 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 17
червня 2013 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 серпня 2013 року
щодо ОСОБА_1 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
190 КК України, закрити на підставі п. 2 ч.
1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з
відсутністю в його діянні складу
кримінального правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Н.О. Марчук Т.В. Матієк В.В. Зубар