У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000216 з клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, працюючого адвокатом, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

який вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 15 травня 2014 року , близь 09 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись на 63 км + 660 м автомобільної дороги сполученням «Канів-Черкаси-Кременчук», зі сторони м. Канев в бік м. Черкаси, порушив вимоги п.2.3 б) Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну та порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, не урахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, на заокругленій ділянці дороги не справився з керуванням, виїхав на праве узбіччя, переїхавши його, з`їхав у кювет, де автомобіль перекинувся.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_9 , відповідно судово-медичної експертизи № 390 від 16.05.2014 року, отримала сполучену травму голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилось розвитком шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від чого загинула на місці пригоди.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , а саме п.2.3 б), п.12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 .
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В зв`язку з наявністю у ОСОБА_8 психічного захворювання, яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії, прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом та лікування у примусовому порядку.

Факт вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_8 підтверджується такими перевіреними судом, доказами:

· показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в суді показав, що 15 травня 2014 року, сталася ДТП, в результаті якої загинула його сестра ОСОБА_9 ;
· показаннями свідка ОСОБА_10 , який в суді показав, що він давно знайомий з ОСОБА_8 , 14 травня 2014 року вони разом з ним та ОСОБА_9 перебували в с.Мошни Черкаського району. На наступний день 15 травня 2014 року о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 виїхали з с.Мошни в м.Черкаси. через деякий час йому повідомили, що вони потрапили в ДТП, в результаті, якої ОСОБА_9 загинула;
· показаннями свідка ОСОБА_11 , який в суді показав, що 15.05.2014 року близько 09 години 00 хвилин, він керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі сполученням «Канів-Черкаси-Кременчук», зі сторони м.Черкаси. В районі 63 км він побачив у вирубці лісу пошкоджений автомобіль Пежо, зупинившись та підійшовши до автомобіля, він побачив чоловіка, у якого було пошкоджене обличчя та нога. Від допомоги чоловік відмовився та поводив себе неадекватно. На місце пригоди підійшло ще декілька водій і вони виявили тіло жінки за автомобілем Пежо, після чого викликали співробітників міліції та швидку допомогу;
· даними протоколу огляду місця події від 15.05.2014 року та фото таблицею до нього, згідно якого було зафіксовано місце розташування автомобіля «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 , трупа потерпілої, наявність слідів юзу шин, слідів контактування автомобіля із землею ;
- даними висновку судово-медичної експертизи № 390 від 16.05.2014 року згідно якої причиною смерті ОСОБА_9 являється сполучена травма голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилась розвитком шоку;
- даними висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/217 від 07.07.2014 згідно якої, до дорожньо-транспортної пригоди ходова частина та елементи гальмівної системи автомобіля «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані;
- даними висновку судово-медичної експертизи № 1303 від 27.06.2014 року згідно якої у ОСОБА_8 у вигляді рани лівої вушної раковини, рани м`яких тканин голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- даними висновку судової автотехнічної експертизи № 4/305 від 21.07.2014 року, згідно висновків якої, у дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності вимог пп.12.1., 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відмови в їх прийнятті.

Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 411 від 18.08.2014 року ОСОБА_8 виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноідної форми, з епізодичним перебігом, ефектно-маячними приступами дефекту в емоційно-вольовій і когнітивно-смислових сферах, яке на час скоєння інкримінованого йому правопорушення співпало з психотичним епізодом, з вираженим афективно-маячними розладами у зв`язку з чим він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На теперішній час через вказане хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноідної форми, з епізодичним перебігом, ефектно-маячними приступами дефекту в емоційно-вольовій і когнітивно-смислових сферах, відмічені у клінічній картині шизотипові розлади емоційно-вольової і когнітивно-смислової сфери, нестабільність психічного стану, розлади критичності - ОСОБА_8 також не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може приймати участь у слідчих діях і судовому процесі і через вказані розлади, які становлять пасивний тип суспільної небезпеки і можуть привести до скоєння ним суспільно-небезпечних дій, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

В ході судового розгляду захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно його підзахисного, та просив суд передати ОСОБА_8 на піклування його брату ОСОБА_12 з обов`язковим лікарським наглядом.
Своє клопотання аргументував тим, що ОСОБА_8 у період з 27.07.2014 року по 03.10.2014 року пройшов стаціонарне лікування у КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» після чого його психічний стан покращився, він перестав бути небезпечний для себе та інших осіб, був виписаний із лікарні і на даний час знаходиться на амбулаторному обліку в у КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер».
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив не застосовувати відносно ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру та закрити провадження у справі.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник проти клопотання захисника не заперечували, поклалися на розсуд суду.
У відповідності до ч.4 ст.513 КПК України, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» не можна застосовувати примусові заходи медичного характеру, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності чи захворіла на психічну хворобу після вчинення злочину, до винесення судом ухвали (постанови) одужала або її психічний стан змінився настільки, що вона перестала бути небезпечною для себе чи інших осіб.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_13 суду пояснила, що вона являється лікарем психіатром КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», до неї після лікування у КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» поступив ОСОБА_8 , на даний час його психічний стан стабільний, він приймає призначене йому лікування і на даний час примусові заходи у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку йому не потрібні, оскільки він добровільно щомісячно з`являється до лікаря, та йому буде достатньо призначення примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.

Крім того, лікар психіатр ОСОБА_13 роз`яснила суду, що характер і форма захворювання ОСОБА_8 є невиліковними, вказане хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноідної форми має епізодичний перебіг і його лікування повинно бути безперервним, і в разі неприйняття ОСОБА_8 ліків, його психічний стан може змінитися.

Згідно епікризу-повідомлення № 2886 від 04.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 проходив лікування у КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», по мірі лікування його психічний стан покращився. Він був виписаний під нагляд лікаря психіатра за місцем проживання. Йому рекомендовано приймати підтримуючі дози в амбулаторних умовах. Він може виконувати роботу на присадибній ділянці.
Разом з тим, в даного епікризі-повідомленні зазначено, що ОСОБА_8 неодноразово проходив лікування у КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», проте після виписки самостійно підтримуюче лікування приймав не регулярно, його стан погіршувався і в зв`язку з цим він знову госпіталізувався.

З огляду вище викладене, суд вважає, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає, оскільки доказів того, що психічний стан ОСОБА_8 змінився настільки, що він перестав бути небезпечним для себе чи інших осіб суду надано не було.
Проте при вирішенні питання про обрання виду примусового заходу медичного характеру, що підлягає застосуванню по відношенню до ОСОБА_8 , суд враховує, що суспільно-небезпечні діяння ОСОБА_8 не пов`язані із застосуванням ним фізичної сили чи погрози в її застосуванні, а вид примусового заходу медичного характеру повинен забезпечити хворому, крім іншого і можливість соціальної адаптації особи у суспільстві.
Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності хворого, суд вважає необхідним застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_8 який вчинив суспільно-небезпечне діяння, але у силу свого хворобливого стану і характеру вчиненого суспільно-небезпечного діяння, являє небезпеку для суспільства та з метою запобігання вчинення нових суспільно небезпечних діянь, потребує застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.

Керуючись ст.19,93,94 КК України, ст.ст. 372,512,513 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем його проживання.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття провадження у справі відмовити.
Речові докази по справі, після набрання ухвалою законної сили:
- автомобіль «Пежо 307» д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_14 .
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь у судовому засіданні протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали через Черкаський районний суд до апеляційного суду Черкаської області.

Суддя ОСОБА_1