Справа № 751/6886/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/161/2015
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004791 за апеляційними скаргами заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Анисів, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянки України, в силу ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонерка,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бобруйки, Козелецького району, Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , працюючого трактористом в ТОВ „Десна АС,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України;

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10

захисника обвинуваченої-адвоката ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 .

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , в якій останній просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та просить призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 58 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 986 гривень. В решті вирок залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 1000 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.

Заявлений цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди за лікування потерпілої ОСОБА_12 задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь фінансового відділу Чернігівської міської ради 209 грн. 40 коп.

Цивільний позов потерпілої задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 596 грн. 57 коп., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн., за надання правової допомоги 5000 грн.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Як встановив суд першої інстанції, 06.09.2013 року, близько 18-00 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдали не менше дев`ятнадцяти ударів руками, ногами та дерев`яною палицею в область обличчя, рук та ніг, лобкової ділянки, промежини, передньої стінки живота ОСОБА_12 , спричинивши останній ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку в формі лікворо- гіпертензивного та церебростенічного синдромів, множинних синців та забиття м`яких тканин обличчя, лобкової ділянки, промежини передньої стінки живота, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1150 від 01.11.2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що вирок суду першої інстанції не вмотивований, а висновки щодо доведеності вини ОСОБА_8 не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, апелянт зазначає, що висновок експерта №1150 від 01.11.2013 року не відповідає вимогам ст. 102 КПК, а саме у змісті висновку відсутні дані про свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта. Також звертає увагу на те, що суд взяв за основу тільки показання потерпілої та показання свідків, які не були очевидцями події та частина з них є близькими родичами, і деякі з них знаходяться у стані неприязних відносин. Не обґрунтованим є також рішення, щодо стягнення з ОСОБА_8 5000 грн. за надання правової допомоги без відповідного обґрунтування (розрахунку).

Прокурор, обґрунтовуючи подану ним апеляційну скаргу не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 та доведеність її вини, подав апеляційну скаргу та в її обґрунтування зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання з порушенням вимог ч. 2 ст. 53 КК України, в сумі, що не є кратною неоподаткованому мінімуму доходів громадян, що ускладнить виконання вироку.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання ОСОБА_8 в зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а щодо поданої апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 просив залишити її без задоволення з мотивів її необґрунтованості; обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання; обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката в інтересах ОСОБА_8 та просив її задовольнити, а щодо доводів апеляційної скарги прокурора заперечував; представника потерпілої, адвоката ОСОБА_11 , який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги захисника обвинуваченої та прокурора безпідставними; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_9 не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 вину не визнала та пояснила, що апеляційну скаргу свого захисника вона підтримує у повному обсязі. Зазначила, що ОСОБА_12 ніхто умисно не бив, а лише оборонялися, а тому можливо останній і були заподіяні тілесні ушкодження. Також зазначила, що після конфлікту вона звернулася до міліції з відповідною заявою і в 2013 році була проведена перевірка, однак кримінальне провадження не було порушено. ОСОБА_8 надала суду висновок про результати за її зверненням від 16.09.2013 року.

Обвинувачений ОСОБА_9 в засіданні апеляційного суду вину свою не визнав та зазначив, що навмисно ОСОБА_14 тілесні ушкодження ніхто не наносив, а з метою самозахисту, оскільки ОСОБА_14 була з косою та розмахувала нею, а він можливо і наніс декілька ударів штахетником.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнала, її вина підтверджується показами свідків допитаних судом першої інстанції та іншими доказами, які дослідив суд у судовому засідання та дав їм належну правову оцінку.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що бачив, як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 06.09.2013 десь після 17 години проїжджали повз його будинок на велосипедах. Хвилин через десять ОСОБА_15 також виїхав з дому, щоб зустріти дружину з роботи. По дорозі він побачив потерпілу, яка була побита та у брудному одязі, розповіла, що її побили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що 06.09.2013 близько 20 години вона зателефонувала потерпілій та, почувши її слабкий голос, викликала таксі та поїхала до неї додому. Вдома ОСОБА_12 пояснила їй, що її побили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Візуально свідок бачила на руках та тілі потерпілої гематоми.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 підтвердив, що 06.09.2013 до нього зверталась ОСОБА_12 , написала письмову заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення наочно знайомими особами чоловіком та жінкою, які побили її та назвала їхні прізвища та скаржилась на біль в області живота.

Також вина ОСОБА_8 підтверджується долученими до матеріалів судового провадження протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи, протоколами слідчих експериментів, проведених за участі свідка ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_12 .

Поряд з цим, стороною захисту надані стороною обвинувачення докази не спростовано, суду не надано жодного доказу, який би виключав причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_8 , які виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчиненому групою осіб, без попередньої змови між собою, судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, у відповідності до ст. 94 КПК України, місцевий суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку їх аналіз, такі докази підтвердили винуватість підсудної. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, врахував похилий вік, як обставину, яка пом`якшує покарання та цілком обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді штрафу і що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_7 по висновку експерта № 1150 від 01.11.2013 року, а саме те, що у змісті висновку відсутні дані про свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, не заслуговують на увагу оскільки згідно ст. 69, 70 КПК з правами та обов`язками експерт ОСОБА_18 ознайомлений та про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385, 387 КК України попереджений, про що свідчить засвідчений підписом висновок за завірений печаткою КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.п.151-155). Дана експертиза не викликає будь-яких сумнівів у колегії суддів щодо того факту, що експертизу проводила не уповноважена на те особа. Список експертів, які мають право проводити відповідні експертизи зазначений в державному реєстрі експертів і є загально доступним. Відсутність у висновку експерта даних про свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в контексті ст. 412 КПК України і не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_7 , щодо необгрунтованості стягнення з ОСОБА_8 5000 грн. за надання правової допомоги без відповідного обґрунтування, не знайшли свого підтвердження оскільки в матеріалах кримінального провадження (а.п. 11) знаходиться квитанція прибуткового касового ордера № 91 від 12.12.2013 року за якою ОСОБА_12 сплатила за договором правової допомоги від 12.12.2013 № 51 (а.с. 30) сплатила 5000 гривень, дана квитанція засвідчена печаткою адвоката та підписана сторонами договору. Також в змісті договору зазначено, що гонорар (оплата) за цією угодою, обчислюється виходячи з фактичних затрат робочого часу адвоката на надання правової допомоги в справі, участь у досудовому слідстві, в розгляді справи судом, підготовка та складання документів та складає 5000 (п`ять тисяч) гривень. Гонорар сплачується безпосередньо після підписання даної угоди на рахунок в установі банку або готівкою, про що видається квитанція.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про адвокатуру та Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 р. оплата роботи адвоката здійснюється на підставі угоди між адвокатом і громадянином. Гонорар - передбачений угодою про надання правової допомоги винагорода за виконання адвокатом дії по наданню правової допомоги. Розмір гонорару законом не обмежений і встановлюється за угодою сторін, а тому суд першої інстанції вірно стягнув вказану суму з обвинувачених.

В той же час, на думку колегії суддів, з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції підлягає виключенню посилання суду, як на доказ вини ОСОБА_8 , оголошені показання свідка ОСОБА_19 , який безпосередньо судом у судовому засіданні не допитувався, а був допитаний лише під час досудового слідства, що буде відповідати вимогам ст.94-95 КПК України.

Також не можна погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора, мотиви якої зводяться до того, що суд призначив покарання ОСОБА_8 з порушення вимог ч. 2 ст. 53 КК України в сумі, що не є кратною неоподаткованому мінімуму доходів громадян, що в свою чергу ускладнить виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 2 ст. 125 КК України покарання за цим законом призначається у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається у межах від тридцяти до п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кримінальним кодексом України не встановлено, що сума штрафу має бути обов`язково кратною, а лише міститься прив`язка до певного діапазону.

За таких обставин, призначаючи штраф в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не вийшов за межі, встановлені мінімальною або максимальною санкцією статті, за якою засуджено ОСОБА_8 , а тому, доводи прокурора що суд допустився помилки призначивши штраф без зазначення кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян не заслуговують на увагу.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального-процесуального закону та порушень прав обвинуваченої ОСОБА_8 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4