АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , перекладача - ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 (1963 р.н.) та ОСОБА_7 ( 1971 р.н.), захисника ОСОБА_8 , розглянув у відкритому засіданні апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Мукачівського району на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 19.11.2014 року за матеріалами кримінального провадження у справі № 11-кп/777/98/15 яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України раніше несудимий

визнаний винним у вчиненні злочинів з призначенням покарання:

· за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

· за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

· за ч.4 ст. 296 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 ( 1963 р. н.) остаточно до відбуття призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_7 ( 1963 р. н.) звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України раніше несудимий

визнаний винним у вчиненні злочинів з призначенням покарання:

· за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

· за ч.4 ст. 296 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 ( 1971 р. н.) остаточно до відбуття призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_7 ( 1971 р. н.) звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Заходи забезпечення процесуального провадження щодо обвинувачених не застосовувались.

Цивільні позови по справі не заявлялись, судових витрат у справі немає.

За вироком ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнаний винним в тому, що 23.03.2014 року близько 08:30 години на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 в ході сварки, яка виникла на грунті неприязних відносин після проведення виборів старости ромського поселення між громадянином ОСОБА_9 і його рідними - з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_7 ( 1963 р. н.), і його рідними - з іншої сторони, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, не звертаючи уваги на словесні зауваження рідних потерпілого припинити хуліганські дії, наніс один удар залізним ломом, який заздалегідь приніс із собою, по лівій частині голови неповнолітнього ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). В результаті цього, за висновком судово-медичного експерта №239/14 від 07.05.2014, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді рубця в ділянці чола зліва з переходом на волосисту частину. Клінічно, знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ОДЛ з 23.03.2014 року по 11.04.2014 року та у нього встановлено діагноз: важка черепно-мозкова травма, забій головного мозку, лінійний перелом лобної кістки справа, що підтверджено даними СКТ від 23.03.2014. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, згідно п.2.1.3. /Б/ Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень.

Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) наніс не менше двох ударів залізним ломом, який заздалегідь приніс із собою, по лівій руці ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). В результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта №189/14 від 28.03.2014 року, остання отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку та синця на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя, рентгенологом встановлено перелом середньої третини лівої ліктьової кістки без суттєвого зміщення, що підтверджено рентгенознімком від 23.03.2014. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим могла бути металева палиця і відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, згідно п.2.1.3. /Б/ Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень.

Так, громадянин ОСОБА_7 23.06.1971 ( р. н.) 23.03.2014 року, близько 08:30 години на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла на грунті неприязних відносин після проведення виборів старости ромського поселення між громадянином ОСОБА_9 і його рідними - з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_7 ( 1963 р. н.), і його рідними - з іншої сторони, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, не звертаючи уваги на словесні зауваження рідних потерпілого припинити хуліганські дії, наніс один удар залізною частиною вил, які заздалегідь приніс із собою, по правій частині шиї ОСОБА_12 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) після чого наніс ще один удар вказаними вилами по правій частині тулуба ОСОБА_12 . В результаті вказаних дій, за висновком судово-медичного експерта №255/14 від 06.05.2014, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді колотих ран в надключичній області справа, верхній третині правого плеча зі слідами від знятих хірургічних швів, післяопераційної рани в 7-му міжребер`ї по середньо-підпахвинній лінії, садно в області передньої черевної стінки та середній третині лівого стегна по передній поверхні. Клінічно знаходився на стаціонарному лікуванні в 1-му хірургічному відділенні ЦРЛ з 23.03.2014 року по 25.03.2014 року у нього встановлено діагноз: правобічний пневмоторакс, що підтверджено даними рентгенографії №3772 органів грудної клітки від 23.03.2014 року з приводу чого було виконано торакоцентез, дренування правої плевральної порожнини по Бюлау. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії гострих предметів по механізму удару, чим могла бути робоча частина вил. Отримані ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, згідно П.2.1.3./Л/ Правил судово- медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень і є такі, що небезпечні для життя в момент спричинення,.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї старший прокурор прокуратури Мукачівського району просить скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду від 19.11.2014 року щодо ОСОБА_7 ( 1963 р. н.) та ОСОБА_7 ( 1971 р. н.), постановити новий вирок щодо обох обвинувачених, призначивши на підставі ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без застосування інституту звільнення від відбування покарання. Вважає, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про звільнення від відбування покарання обвинувачених неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом не достатньо враховано, що обвинуваченими скоєно ряд злочинів великого рівня суспільної небезпечності, а саме злочини проти здоров`я особи та проти громадського порядку. Вказує на те, що обвинувачені скоїли тяжкі злочини, якими заподіяно тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим від злочинів. Звертає увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_7 ( 1963 р. н.) скоїв злочин щодо неповнолітньої особи.

Заслухавши доповідь судді, прослухавши звукозапис судових засідань в кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_7 ( 1963 р. н.) та ОСОБА_7 (1971 р. н.), апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірялися.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного , обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про невмотивованістть вироку суду в частині звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Ухвалюючи рішення про призначення обвинуваченим покарання суд належним чином не мотивував, які саме обставини справи або дані про осіб обвинувачених він визнає такими, що приводять до висновку про можливість виправлення їх без відбування покарання і дають підстави для застосування ст. 75 КК України. Суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, а лише послався на їх розкаяння у вчиненому.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі , при призначенні покарання та звільненні обвинувачених від його відбування , судом не у повній мірі враховано: тяжкості вчинених злочинів , зокрема те, що злочини, передбачені ч.1 ст. 121 , ч.4 ст. 296 КК України відносяться до категорії тяжких; обставини за яких їх було скоєно та наслідки злочинної діяльності.

Отже , висновок суду щодо звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі ст.75 КК України , свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам обвинувачених внаслідок м`якості , таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст. 412, п.7 ч.2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що до матеріалів кримінального провадження приєднано технічний носій інформації, на якому наявні судові засідання лише від 22.09.2014 року та 06.10.2014 року де здійснене фіксування лише підготовчих судових засідань. Подальше фіксування судового розгляду на технічному носії інформації не відображено.

Відповідно до вимог ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено порушення вимог п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, що є безумовною підставою скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

З цих підстав доводи апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404-405, 407-415, 418-419 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Мукачівського району - задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 19.11.2014 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 ( 1963 р/н) та ОСОБА_7 (1971 р/н) - скасувати, а матеріали кримінального провадження № 11-кп/777/98/15 (справа 303/5855/14-к) повернути на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Судді: