справа № 201/2153/15-к
№ 1-кс/201/1384/2015
У Х В А Л А
23 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 13 листопада 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 04.09.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з відповідною заявою в якій оскаржує постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 13 листопада 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 04.09.2013 року. В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на односторонність та неповноту проведеного розслідування, в результаті якого слідчим було винесено передчасну та необґрунтовану належним чином постанову про закриття кримінального провадження.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явились, просили суд розглядати скаргу за їх відсутності.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Безпосередньо дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 13 листопада 2014 року кримінальне провадження № 0000210, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2013 року, за фактом дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої був смертельно травмований ОСОБА_6 , було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 13 листопада 2014 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 13 листопада 2014 року висновок про встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України слідчий обґрунтував тим, що в ході розслідування не було здобуто доказів, які б вказували на порушення в діях водія ОСОБА_7 по управлінню автомобілем Шкода Октавія Правил дорожнього руху України, які б могли перебувати у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої загинув ОСОБА_6 . Проте, суд вважає, що слідчим не було дотримано вимог ст.ст. 9, 22, 91, 110 КПК України, оскільки останній зробив висновки щодо підстав, які обумовлюють закриття провадження у справі передчасно, без належного встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, в ході розгляду даної скарги у судовому засіданні було встановлено, що кримінальне провадження № 0000210 вже підлягало неодноразовому закриттю за аналогічних підстав, на які вказує слідчий в оскаржуваній постанові, однак такі рішення слідчого підлягали скасуванню у зв`язку з неповнотою та односторонністю досудового розслідування. З таких же самих підстав, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2014 року, було скасовано попередню постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 02 липня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210, проте з матеріалів скарги випливає, що в період знаходження кримінального провадження на досудовому розслідуванні слідчим, всупереч вимогам про обов`язковість судових рішень, передбачених в ст. 13 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, не були виконані вказівки слідчого судді щодо проведення повного і всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення, а постанова винесена без проведення будь-яких слідчо-розшукових дій спрямованих на встановлення істини по справі, а також без здобуття нових доказів для усунення неповноти попереднього розслідування, внаслідок чого розслідування проведене в зазначений період є формальним і має ознаки затягування.

Також, суд не може прийняти до уваги доводи слідчого, якими він обґрунтовує прийняття постанови про закриття кримінального провадження, зокрема щодо відсутності доказів, які б вказували на порушення в діях водія ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, які б могли перебувати у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки згідно висновку судово транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8458/8459/11-52 від 31 травня 2012 року, а також показів експертів, які проводили зазначену експертизу, в умовах наданих слідчим вихідних даних про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надати остаточний висновок щодо ступеню винності учасників вказаної дорожньо-транспортної пригоди не надалося можливим. Отже, вказане свідчить про неповноту здобутих фактичних даних, встановлення яких дозволило б експертам надати вичерпний висновок. Таким чином, слідчим під час здійснення досудового розслідування повинно бути вирішено питання призначення додаткової експертизи, після встановлення фактичних обставин необхідних для її проведення, які можуть бути здобуті, в тому числі, із залученням експерта до проведення слідчих дій, який відповідно до ст. 69 КПК України, наділений необхідними повноваження для цього, а саме правом бути присутнім під час вчинення процесуальних дій та можливістю ставити запитання особам, які беруть участь у кримінальному провадженні стосовно предмета та об`єкта дослідження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000210, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 13 листопада 2014 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 13 листопада 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 04.09.2013 року задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 13 листопада 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 04.09.2013 року скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1