Справа № 523/4739/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2015 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000647 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ташкент Узбекистану, росіянина, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 13.06.2008 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст.309 ч.1, 311 ч.1, 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

· 19.11.2008 року Ширяївським районним судом Одеської області за ст.390 ч.1 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

· 19.04.2011 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 18.11.2013 року за ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 12 днів,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 09.02.2015 року приблизно о 22:30 годині, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_6 , в автомобілі марки «Сітроен ВХ19», р.н. НОМЕР_1 , що був припаркований на 195 причалі, біля вул.. Чорноморського козацтва, 108, в м.Одесі, застосував насилля, яке виразилось у нанесені одного непрямого удару в голову, та захваті шиї, який не був небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав його грошові кошти у розмірі 230 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг гелексі», вартістю 400 гривень, із сім-картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_2 вартістю - 30 гривень, на рахунку якої знаходилось 65 гривень та сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 30 гривень, на рахунку якої знаходилось 95 гривень, завдавши потерпілому майнову шкоду у розмірі 850 гривень. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 09.02.2015 року, перебуваючи на вул.Чорноморського козацтва в м.Одесі, він зупинив автомобіль, за кермом якого знаходився раніше не відомий йому чоловік, як потім виявилося ним був ОСОБА_6 , та попрохав його підвезти до товариша. Сівши до машини, він наніс непрямий удар в голову ОСОБА_6 , після чого схопив рукою за шию та став вимагати від нього телефон та гроші, у зв`язку із чим останній передав йому вищевказане майно. Після чого він вийшов із автомобілю та намагався втекти, однак зачепився та впав, а викрадене майно викинув. Далі його затримала охорона, та він зізнався у скоєному.
Крім того обвинувачений зазначив, що він проживав в приютах м.Одеси, оскільки батьків у нього не має.
Так як, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.186 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті.
При призначенні покарання ОСОБА_5 судом приймається до уваги той факт, що обвинувачений є раніше судимою особою.

Однак, в той же час суд враховує і ту обставину, що ОСОБА_5 є сиротою, проживав в приютах м.Одеси, був позбавлений батьківського піклування.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом також враховуються думка потерпілого ОСОБА_6 , який звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що вирішення питання стосовно призначення міри покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду.

В той же час, при призначенні покарання суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік та сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого будуть досягнуті в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням мінімального покарання, передбаченого санкцією ст.186 ч.2 КК України.

Питання про долю речових доказів по матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 09.02.2015 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишити незмінною - тримання під вартою.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження мобільний телефон марки «Самсунг», та грошові кошти в сумі 230 грн вважати повернутим за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1