печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2015 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора потерпілого та обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Поліське, Поліського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, тимчасово не працюючого, освіта середня, не одруженого, раніше судимого

-12.06.2002 року Чорнобильським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 265, ч. 1 ст. 213 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

-08.09.2004 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

-22.12.2005 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

-26.04.2013 року Ірпінським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білокузьминівка, Костянтинівського району, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , без постійного місця проживання, тимчасово не працюючого, освіта середня, не одруженого, раніше судимого

-19.01.2012 року Костянтинівським міськрайоним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-20.01.2014 року Торезьким міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 390 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільнений 03.07.2014 Сарненським районним судом Рівненської області від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , 17.03.2015 року, приблизно о 02 год. 30 хв., умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, знаходячись за адресою м. Київ, вул. Мечнікова, 3, в місті Києві вступив у попередню злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_5 , запропонувавши останньому повторно відкрито викрасти чуже майно, на що ОСОБА_5 погодився. В подальшому, ОСОБА_6 , умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи біля Бессарабського ринку на площі Бессарабській, 1, в м. Києві, побачили раніше незнайомого ОСОБА_7 , на якого вказав ОСОБА_6 , обравши його в якості об`єкта пограбування. Далі, діючи узгоджено та обопільно ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , підійшли до ОСОБА_4 і під приводом вживання спиртних напоїв запропонували останньому пройти до покинутого будинку за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 3, на що останній погодився та вони попрямували разом у вказаному напрямку. Прибувши за вищевказаною адресою і перебуваючи на п`ятому поверсі покинутого будинку вказані особи стали вживати спиртні напої, в ході чого ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що останній погодився та надав йому свій мобільний телефон. Через деякий час ОСОБА_9 , попросив повернути йому його телефон, але на його вимогу ОСОБА_6 , почав застосувати фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наносячи удари кулаками в голову та інші частини тіла ОСОБА_10 , завдавши останньому фізичного болю. Після цього, ОСОБА_5 , на підтримку дій ОСОБА_6 , також застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме наніс один удар ногою по спині ОСОБА_4 , від якого ОСОБА_9 , не втримавшись на ногах впав на землю. Після цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 подолавши волю до опору ОСОБА_11 , повторно відкрито викрали його майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S-3» НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, мобільний телефон марки «Nokia-C6» 1MEI01840 вартістю 400 гривень, а всього на загальну суму 900 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишили місце події.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, щиро розкаялися у вчиненому, підтвердили викладені обставини справи та свої показання надані під час досудового слідства, зазначивши, що давали їх добровільно, без примусу з боку працівників міліції, зазначену у обвинувальному акті кількість речей не заперечували.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надали аналогічні показання та пояснили, що дійсно 17.03.2015 року, приблизно о 02 год. 30 хв., знаходилися по АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайомого ОСОБА_7 . Вони запропонували останньому пройти до покинутого будинку, який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 на що той погодився. Прибувши за вищевказаною адресою і перебуваючи на п`ятому поверсі покинутого будинку вони стали вживати спиртні напої, в ході чого ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що останній погодився та надав йому свій мобільний телефон. Через деякий час ОСОБА_9 , попросив повернути йому його телефон, але ОСОБА_6 , почав його бити, наносячи удари кулаками в голову та інші частини тіла ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_5 також наніс один удар ногою по спині ОСОБА_4 , від якого він впав на землю. Після цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 викрали в останнього два мобільних телефона.

Щиро розкаялися у вчиненому та просили суд не карати їх суворо.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не оспорювали фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні, заслухавши думку учасників судового розгляду та, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням доказів, що характеризують їх особу.

Оцінюючи зазначене та усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні доведена повністю і суд кваліфікує їх умисні дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , є їх щире каяття у вчиненому.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , є рецидив злочину.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд враховує особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які не мають постійного місця проживання, тимчасово не працюють, не одружені, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають, раніше судимі.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Також суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 ч. 1 ст. 71 КК України та частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ірпінського районного суду Київської області від 26.04.2013 року, яким його було засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання не відбутої частини покарання призначеної вироком Ірпінського районного суду Київської області від 26.04.2013 року, остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід обраховувати починаючи з 17.03.2015 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни у вигляді тримання під вартою.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S-3» НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Nokia-C6» 1MEI01840, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особа яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію судового рішення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченим та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1