Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11
суддів:ОСОБА_12, ОСОБА_13,
за участю прокурора ОСОБА_14,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 13 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 3 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року.

Вказаним вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого:

- вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2004 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- вироком цього ж суду від 14 грудня 2004 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільненого за відбуттям покарання 15 вересня 2008 року,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 8000 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

По справі вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 липня 2012 року в проміжок часу між 12 та 13 год., перебуваючи в приміщенні АДРЕСА_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область грудної клітини, від якого останній помер.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 3 грудня 2012 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень, перекваліфікацію його дій та пом'якшення призначеного йому покарання, посилаючись на те, що сварку спровокував ОСОБА_7, а він не бажав смерті потерпілого та завдав лише один удар ножем. Крім того засуджений вважає, що судами першої та апеляційної інстанції не в повній мірі враховані дані, що характеризують його особу та потерпілого, а також взаємовідносини між ними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив залишити без зміни оскаржені судові рішення, а касаційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанції і перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України, не підлягають, а однобічність або неповнота судового слідства, чим обґрунтовується касаційна скарга в даній справі, можуть бути підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень, згідно ст. 367 КПК України, тільки в апеляційному порядку.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, є законним та обґрунтованим. Вирок суду відповідає вимогам статей 323, 333-335 КПК України.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях засудженого, який не заперечував спричинення ножового поранення потерпілому, але зазначав, що умислу на вбивство останнього не мав, оскільки захищався від його протиправних дій.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили, що вбивство потерпілого вчинив засуджений. Крім того, свідок ОСОБА_8 підтвердила, що ОСОБА_5 не дозволив їй визвати швидку допомогу до потерпілого та повідомити міліцію.

Вина засудженого підтверджена протоколом огляду місця події; протоколом виїмки ножа у потерпілої ОСОБА_6; висновками судово-медичної та судової медикокриміналістичної експертиз про наявність смертельного ножового поранення на тілі потерпілого, яке могло бути спричинено ножем, вилученим у потерпілої; та іншими, наведеними у вироку доказами.

Оцінивши зазначені у вироку докази у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини засудженого у скоєнні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України. При цьому суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи засудженого про відсутність умислу на вбивство потерпілого та застосування до нього недозволених методів проведення слідства.

Крім того, доведеність вини засудженого у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_7 була предметом перевірки апеляційного суду, який, з наведенням ґрунтовних мотивів, визнав вирок суду законним і залишив його без зміни. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.377 КПК України.

Підстав для перекваліфікації дій засудженого колегія суддів не вбачає, оскільки сукупністю всіх обставин вчиненого діяння доведені зміст і спрямованість умислу ОСОБА_5 на умисне вбивство потерпілого. При цьому судами вірно враховано, що засуджений хоча й спричинив одне ножове поранення потерпілому, але воно було спричинено навмисно та у життєво важливий орган людини - грудну клітку з пошкодженням внутрішніх органів, що знаходиться у прямому причинному зв'язку із смертю потерпілого.

Доказів, які б свідчили про необхідність заподіяння потерпілому шкоди, необхідної і достатньої для негайного відвернення чи припинення посягання зі сторони потерпілого, матеріали справи не містять і такі у касаційній скарзі не наведені.

Отже, підстав вважати ОСОБА_5 необґрунтовано засудженим за ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів не вбачає.

Призначене судом покарання ОСОБА_5 повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для його пом'якшення колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень, у справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 3 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13