ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
листопада 2007 року Новоархангельський
районний суд Кіровоградської

області

в складі головуючого судді Партоліної І.П.

при секретарі Довгій
С. В.

з участю прокурора Бойчевої
Т.Б.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2.

захисника ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ кримінальну
справу про обвинувачення:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Шевченково Голованівського
району Кіровоградської області, громадянина
України, українця, одруженого ,
з вищою освітою, не працюючого, інваліда І групи по зору, не військовозобов'язаний, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого
ч.2 ст. 15, ч.1
ст. 115 КК України;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки с. Луківці Новоушицького району Хмельницької області, українки,
громадянки України,
одруженої, з середньою
спеціальною освітою, не працюючої, доглядає чоловіка-інваліда І групи, раніше не судимої , жительки АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 264 КК України;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4. скоїв закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті
іншій людині, а ОСОБА_5. вчинила недбале
зберігання вогнепальної зброї, яке
спричинило тяжкі наслідки.

Злочини вчинено
за слідуючих обставин .

17
листопада 2003 року близько 01.00 години,
ОСОБА_4. , перебуваючи у
орендованому магазині "Нарцис",
що в с. Кам'янече Новоархангельського району Кіровоградської області
разом зі своєю дружиною ОСОБА_5.,
почувши розмову посторонніх осіб біля вхідних дверей магазину і
сприйнявши це за напад з метою пограбування магазину, з метою захисту свого майна та відвернути
загрозу шляхом припинення злочинних дій посторонніх, вийшов через бокові двері магазину із
мисливською рушницею, яка була заряджена
його дружиною ОСОБА_5. та в справному стані і придатною для здійснення
пострілів, діючи неадекватно
ситуації, що склалася, за відсутності будь-якої реальної загрози
його життю та здоров'ю, маючи умисел на
позбавлення життя потерпілого,
усвідомлюючи, що озброєний
вогнепальною зброєю, яка здатна
внаслідок пострілу спричинити смерть людини,
передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх
настання, вчинив один постріл із рушниці
моделі IZN-43 К 12 калібру НОМЕР_1 в сторону, де на відстані 7- 9 метрів знаходився
ОСОБА_1. і побачивши, що влучив у
людину, повернувся до магазину. Свої
злочинні дії ОСОБА_4. довести до
завершення не зміг з причин, що не
залежали від його волі, а саме смерть
потерпілого не настала внаслідок надання йому негайної медичної допомоги .

Даним пострілом
ОСОБА_4. заподіяв ОСОБА_1. тілесне
ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення черева з пошкодженням
сліпої кишки, відкритий вогнепальний
перелом правої підвздишної кістки, які
відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в
момент заподіяння.

17
листопада 2003 року близько 01.00 години,
ОСОБА_5., перебуваючи у
орендованому магазині "Нарцис",
що в с. Кам'янече Новоархангельського району Кіровоградської області
разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4. ,
почувши розмову посторонніх осіб біля вхідних дверей магазину і
сприйнявши це за напад з метою пограбування магазину, діючи з власної ініціативи , дістала мисливську рушницю моделі IZN-43 К 12 калібру
НОМЕР_1, на яку вона мала дозвіл, зібрала її та зарядивши, передала її своєму чоловіку ОСОБА_4. для того ,
щоб він вийшов та налякав посторонніх.

ОСОБА_4. , діючи неадекватно
ситуації, що склалася, за відсутності будь-якої реальної загрози
його життю та здоров'ю, маючи умисел на
позбавлення життя потерпілого,
усвідомлюючи, що озброєний
вогнепальною зброєю, яка здатна
внаслідок пострілу спричинити смерть людини,
передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, вийшов через бокові двері магазину із
мисливською рушницею, яка була заряджена
та в справному стані і придатною для здійснення пострілів, вчинив один постріл із рушниці в сторону
ОСОБА_1. і заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого
вогнепального поранення черева з пошкодженням сліпої кишки, відкритий вогнепальний перелом правої
підвздишної кістки, які відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент
заподіяння. Свої дії ОСОБА_4. довести до
завершення не зміг з причин, що не
залежали від його волі, а саме смерть
потерпілого не настала внаслідок надання негайної медичної допомоги
потерпілому.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4.
свою вину у вчиненні злочину не визнав і суду пояснив, що 17.11.2003 року близько 02.00 години ночі
він перебував у магазині "Нарцис" разом зі своєю дружиною
ОСОБА_5., охороняли приміщення і почули
стукіт у двері та погрози змісту: "У Кам'янечому хазяїн ОСОБА_1 якщо не вийдете, то вб'ємо!". Дружина, злякавшись,
взяла рушницю, зарядила її і
передала йому з ціллю налякати нападників.

Він
вийшов з чорного входу і сказав чотирьом нападникам, щоб припинили хуліганські дії. На зауваження
ніхто не відреагував, а навпаки
ОСОБА_1 перебуваючи в зоні освітлення, тримаючи в руках предмет, схожий на ніж, стоячи обличчям до нього, спираючись лівою ногою на край східців, промовивши слова: "Я тебе зараз
вб'ю" , зробив два кроки
вправо, а потім два кроки вперед в його
сторону, при цьому погрожуючи йому. Даний
рух він сприйняв як напад і тримаючи рушницю на рівні пояса, не направляючи на людину, тримаючи руку поза гачком , рефлекторно нажав на спусковий гачок і вчинив
постріл. Після пострілу зайшов до магазину і сказав дружині, щоб викликала міліцію.

Стверджував, що перед цим випадком по відношенню до нього
було вчинено 14 нападів, які були
нерозкриті . Працівники міліції порадили йому придбати рушницю для самозахисту.
Так як він інвалід по зору, то дозвіл
видали на дружину. Рушниця після придбання перебувала у них два місяці, з неї ніхто не проводив постріли, так як не знали як нею користуватись. Наміру
вбивати він не мав, все відбулось
рефлекторно, патронів було заряджено два
і якби він хотів убити, то вистрілив би
і другим патроном. Він хотів лише своїм
виглядом з рушницею налякати нападників з метою, щоб вони припинили хуліганські дії та пішли
геть. В час подій перебував у стані стресу.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_5. свою вину не визнала і суду
пояснила, що 16.11.2003 року близько
19.00 години вона прийшла до магазину. О 23.00 годині зателефонувала
чоловіку, щоб приніс ліки і потім вони
перебували разом у магазині. Пізніше почули як у двері хтось стукає, стукіт продовжувався близько 10 хвилин і вона
взяла рушницю, склала її , взвела курки,
дала чоловіку і сказала, щоб
пішов налякав невідомих. Через 5 хвилин він повернувся і повідомив їй що в
когось влучив. Викликали міліцію, яка
приїхала о 5 годині ранку, відібрали
пояснення, вилучили рушницю. Про намір
чоловіка стріляти вона не знала, просила
його лише про те, щоб налякав.

Стверджувала, що ОСОБА_1 і його товариші були в стані
алкогольного та наркотичного сп'яніння,
били забори у сусідів.

Вина підсудних у
скоєнні злочинів підтверджується поясненнями потерпілого та свідків.

Так
потерпілий ОСОБА_1. суду
пояснив, що 17.11.2003
року він разом із
ОСОБА_6 повертались з дня народження. В центрі села, біля магазину
"Нарцис" він хотів підійти до дерева справити природну
потребу, аОСОБА_6 хотів полагодити
поламану застібку на своїй куртці,
підійшовши до світла магазину. В цей час почув крик ОСОБА_4 ніби-то вони хочуть пограбувати його магазин
і почув різкий біль у боці. Через 5 секунд,
не зійшовши з місця поранення,
він знепритомнів, а ОСОБА_6
викликав швидку допомогу і його доставили в райлікарню.

Пояснив
також, що ніяких неприязних стосунків із
ОСОБА_4 не мав, проходивши біля
магазину, розмовляли між собою із
ОСОБА_6 у двері не стукали , тому що знали, що ОСОБА_4 охороняє свій магазин зі
зброєю, ніяких погроз із їхньої сторони
на адресу підсудного не було, і перед
пострілом з боку ОСОБА_4 ніяких
попереджень не було сказано.

ОСОБА_6
підійшов до освітлених дверей з ціллю полагодити замок на одягу, а він підійшов до дерева. Уламків ніяких вони
не бачили і не брали, щодо виявлення
вказаних уламків під час огляду місця події припускає, що їх могли принести самі підсудні з метою
уникнути покарання та інсценувати пограбування.

Під час
події у нього ніяких предметів не було,
про ніж він дізнався від самого ОСОБА_4 та із його пояснень, даних під час слідства.

Після пострілу, він близько року
лежав у лікарні, йому робили
неодноразово операції по видаленню дробин,
оскільки кожен сезон вони підходять на поверхню і їх треба видаляти. На
лікування затрачено великі кошти, зазнав
як матеріальних затрат так і моральну шкоду,
поскільки поранення відгукнулось на здоров'ї, пече в кістках, весь час перебуває під наглядом лікарів, хоча і пройшов значний час. Працевлаштувавшись, після поранення йому дали на три місяці лікарняний, але в подальшому звільнили з роботи. До цього
часу ніхто із підсудних не відшкодував будь-яких затрат на лікування, а навпаки в селі ОСОБА_5. обзиває його матір, веде себе агресивно по відношенню до нього та
його матері. Оцінює матеріальну шкоду в розмірі 1600 грн та моральну шкоду в
розмірі 12000 грн та 5000 грн, просить
також стягнути з підсудного витрати за надання юридичної допомоги на досудовому
слідстві та в судовому засіданні в розмірі 3200 грн.

СвідокОСОБА_6
суду пояснив, що в ніч з 16 на 17
листопада 2003 року він разом із ОСОБА_1. повертались із дня народження, були випивші,
підійшли до магазину "Нарцис",
він щоб полагодити замок на куртці,
а ОСОБА_1 справити природну потребу. Згодом почув постріл, побачив потерпілого на землі, побіг повідомити ОСОБА_7 щоб доставити ОСОБА_1 до лікарні.

ОСОБА_1
підійшов до дерева, на східці не
піднімався, потерпілий та ОСОБА_4. між собою не розмовляли, розмова була лише між ним та ОСОБА_1. Освітлення було лише біля вказаного магазину
і іншого місця, щоб полагодити
поломку, він не бачив. Слідчі куртку не
вилучали, огляд її не проводили.

Свідок
також пояснив, що ніяких протиправних
дій з їхньої сторони на адресу ОСОБА_4ів не було, між собою вони розмовляли тихо, у двері не стукали, не били по дверях, в руках ОСОБА_1 ножа не було. Коли почув
постріл, зійшов зі східців і біля
бокових дверей магазину побачив силует людини. ОСОБА_4 кричав чого вони сюди
прийшли.

Свідок
ОСОБА_8. суду пояснила, що близько
01.30-02.00 години ночі 17.11.2003 року їй повідомили, що підстрелили її сина. В лікарні син
повідомив, що його з невідомих причин
поранив ОСОБА_4. . За весь час ОСОБА_4 не надали ніякої допомоги на лікування сина, весь час погрожують, ображають наркоманами. Син постійно
скаржиться на стан здоров'я, працювати
може лише на легких роботах, в нього
весь живіт порізаний.

Свідок ОСОБА_9.
суду пояснила, що в ніч з 16 на 17
листопада 2003 року їй передали, що
підстрелили ОСОБА_1 Близько 03.00 години ночі вона йшла біля магазину
"Нарцис" і бачила як ОСОБА_5 говорила ОСОБА_4 :"Що ти тут
наробив?". Крім них інших людей не бачила. Пояснила, що їй відомі випадки використання зброї
ОСОБА_4 .

Свідок
ОСОБА_10. суду пояснив, що працюючи у
2003 році слідчим прокуратури, під час
проведення слідчих дій, на підставі
пояснень потерпілого та тих документів,
які були надані працівниками міліції він виніс постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4
в зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину.

Свідок
ОСОБА_11. суду пояснив, що він в складі
опергрупп прибули на місце події 17.11.2003 року о 04.00 годині ранку. Він
особисто складав протокол огляду місця події,
опитував ОСОБА_4 і з його слів
фіксував, що невідомі особи стукали в
двері. На оглянутих вхідних дверях він бачив пошкодження фарби , але вони були як давні по часу так і свіжі.

Під час
огляду зафіксував, що були уламки бетону
біля дверей, але чи були залишки фарби
на них не пам'ятає, так як час
виникнення пошкоджень встановити було неможливо, тому,
що двері були оббиті алюмінієвими листами, по скобах видно було, що застосовувалась сокира. Чи проводився
огляд уламків та чи були сліди бетону на вхідних дверях він не пам'ятає.

Допитана
в якості спеціаліста лікар- офтальмолог ОСОБА_12. суду пояснила, що ОСОБА_4.
останній огляд пройшов 24.01.2007 року і за його результатами у нього
гострота зору правого ока-0, 3, ліве око
відсутнє-наявний протез.

При тій обстановці, яка склалась на
час подій та з врахування гостроти зору підсудного лікар пояснила, що підсудний теоретично міг бачити ніж, так як у нього була можливість бачити на
відстані 150 метрів.

Крім
пояснень потерпілого та свідків, вина
підсудних у скоєнні злочинів підтверджується також доказами, зібраними на досудовому слідстві та
перевіреними під час судового розгляду,
а саме:

-оголошеними
в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_13., яка пояснила,
що коли їй повідомили що підстрелили ОСОБА_1, вона з товаришами приїхали на місце події до
магазину "Нарцис", то вона
побачила, що на відстані 4-5 метрів на
схід від магазину лежав ОСОБА_1 (а.с. 46 т.1);

-протоколом
огляду місця події від 17.11.2003 року,
згідно якого магазин "Нарцис",
який розташований в центрі с. Кам'янече Новоархангельського району, має двухстворчаті двері, які оббиті алюмінієвою жестю. На момент
огляду замки відсутні. На обох частинах дверей виявлено відлущення фарби та
пошкодження. На відстані 25 см від вхідних дверей виявлено уламки бетону, які були вилучені. Скло не пошкоджене, вікна заґратовані. Виявлено мисливську рушницю
моделі IZN 43 К
НОМЕР_1, яка також вилучена (а.с.
7-10 т.1);

-висновком
судово- медичної експертизи, згідно
якого у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого
вогнепального поранення черева з пошкодженням сліпої кишки, відкритий вогнепальний перелом правої
підвздишної кістки, які в сукупності
відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в
момент заподіяння (а.с. 73 т.1);

-висновком
комплексної судово-психіатричної експертизи,
згідно якої ОСОБА_4. в момент
вчинення правопорушення психічними захворюваннями не страждав, не перебував у тимчасовому хворобливому
стані, міг віддавати звіт своїм діям та
розумно керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4. психічними захворюваннями не страждає. По
відношенню до інкримінованого йому правопорушення слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не
потребує. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19
КК України. В момент правопорушення ОСОБА_4.
перебував в стані стресу, але
такого, що не доходив до глибини
фізіологічного афекту (сильного душевного хвилювання) (а.с. 171-173 т.1).

За
висновком судово-хімічної експертизи на шкіряній куртці ОСОБА_1 із зовнішньої
сторони виявлено мікронашарування свинця( металевого сплаву).Пошкодження на
куртці, светрі, светрі типу "гольф", майці могли виникнути в результаті пострілу з
вогнепальної зброї, спорядженої
метальним снарядом з свинцевого матеріалу (а.с79 т.1).

Згідно
висновку балістичної експертизи,
вилучена з місця події мисливська рушниця IZN-43 К 12 калібру НОМЕР_1
є мисливською вогнепальною зброєю,
виготовленою промисловим способом.
Гільза з маркувальною позначкою " 12-ТАКНО 12 UKRAINE", вилучена з місця події стріляна з рушниці IZN-43 К 12
калібру НОМЕР_1 (а.с. 88-90 т.1).

За висновком
судово-хімічної експертизи після останньої чистки з правого ствола двоствольної
рушниці НОМЕР_1 здійснювався постріл(постріли) (а.с. 95 т.1).

Рушниця IZN-43 К 12 калібру
НОМЕР_1 зареєстрована на ОСОБА_5. згідно дозволу (а.с. 148 т.1).

При
проведенні відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_4. підтвердив свої покази дані ним раніше (а.с.
23-31 т.2).

При
проведенні відтворення обстановки та
обставин події ОСОБА_1. таОСОБА_6 підтвердили свої покази дані ними раніше
(а.с. 32-34, 36-39 т.2).

Згідно
роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи" закінчений
замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом (коли
особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки
і бажає їх настання).

Суд, вирішуючи питання про наявність
прямого умислу на вбивство виходить із сукупності всіх обставин справи, які свідчать про бажання винним позбавлення
життя потерпілого. При цьому суд враховує знаряддя та спосіб вчинення
злочину, зокрема, висновок судово-медичної експертизи, згідно якої потерпілому були нанесені тяжкі
тілесні ушкодження та висновок комплексної судово-психіатричної
експертизи, згідно якої ОСОБА_4. в момент вчинення правопорушення психічними
захворюваннями не страждав, не перебував
у тимчасовому хворобливому стані, міг
розумно керувати своїми діями, є
осудним. Також суд враховує, що підсудний,
взявши заряджену рушницю мисливськими патронами, яка є вогнепальною зброєю, достовірно знаючи , що з неї можна провести постріл, цілеспрямовано вийшов з бокових дверей
магазину на неосвітлену ділянку території,
а не залишившись у магазині,
тримаючи рушницю паралельно поверхні землі, на рівні пояса, натиснувши на спусковий гачок, провів постріл у тулуб потерпілого, де знаходяться життєво важливі органи
тіла, але свій намір довести до
завершення не зміг, поскільки
потерпілому вчасно надали швидку медичну допомогу. Крім того, після поранення, підсудний не надав будь-яку допомогу
потерпілому, а залишив місце події, зайшовши до приміщення магазину, що дає суду підстави вважати, що його дії були цілеспрямованими, він усвідомлював суспільно небезпечний
характер свого діяння, передбачав його
суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Пояснення
підсудного щодо рефлекторного натиску на спусковий гачок рушниці не може бути
прийнято судом до уваги, поскільки
ударний механізм даної рушниці приводиться в дію шляхом зведення зовнішніх
зворотних курків, а безпосередній
постріл здійснюється шляхом натискання на спусковий гачок із застосуванням
фізичної сили.

Пояснення
підсудного, що він бачив у руках ОСОБА_1
предмет схожий на ніж судом також не приймається до уваги, так як в своїх перших поясненнях від 17.11.2003
року (а.с. 11, 19-20 т.1) він не вказував на ці обставини.

Також, при тій обстановці, яка склалась в ніч 17.11.2003 року ОСОБА_4.
, даючи пояснення, що він злякався, міг залишитись в приміщенні магазину, а не виходити цілеспрямовано із бокових дверей
з метою, як він пояснює, налякати нападників.

Тому суд
кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4 за
ч.2 ст. 15, ч.1
ст. 115 КК України як закінчений
замах на вбивство, тобто умисне
протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Дії
підсудної ОСОБА_5. суд кваліфікує за ст.
264 КК України як недбале зберігання вогнепальної зброї, яке спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи
міру покарання підсудному ОСОБА_4. , суд
враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності
притягується вперше, позитивно
характеризується за місцем проживання,
стан його здоров'я , так як він є
інвалідом І групи по зору , як
пом'якшуючі покарання обставини. Обставиною,
що обтяжує покарання суд визнає тяжкі наслідки, завдані злочином. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає,
що виправлення та перевиховання підсудного можливе без його ізоляції від
суспільства і йому слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч.1 ст. 115 КК України як обов'язкове, застосувавши
ст. 69 КК України та звільнити його від призначеного покарання з
випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Дана міра
покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Призначаючи
покарання підсудній ОСОБА_5. суд враховує характер та ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який є злочином
середньої тяжкості , особу
підсудної, яка позитивно
характеризується по місцю проживання ,
не працює, доглядає інваліда І
групи, до кримінальної відповідальності
притягується вперше, як пом'якшуючі
відповідальність підсудної обставини, та
тяжкі наслідки, завдані злочином як
обтяжуючу відповідальність обставину.

З
урахуванням викладених обставин суд вважає можливим призначити покарання
підсудній ОСОБА_5. без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї звільнення від відбування
призначеного покарання з іспитовим строком,
що є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових
злочинів, надавши можливість виправдати
покладені на неї судом обов'язки.

Судові
витрати по справі за проведення експертиз підлягають стягненню з підсудних.

Речові
докази по справі підлягають поверненню потерпілому за належністю та знищенню.

Заявлений в судовому засіданні цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків в
розмірі 1600 грн, моральної шкоди в сумі
12000 грн та відшкодування витрат за надання юридичної допомоги на досудовому
слідстві в сумі 1500 грн та на відшкодування витрат за надання юридичної
допомоги в судовому засідання в сумі 1700 грн підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Потерпілим
надано підтверджуючі чеки на придбання ліків та проведення операції на суму
1474, 61 грн, інші чеки судом до уваги
не приймаються, оскільки в них не
зазначено взагалі, що було придбано та
не зазначено дату відпуску, а чек від
16.11.2003 року взагалі немає доказового значення для даної справи.

Враховуючи
моральні страждання потерпілого через переживання за своє здоров'я внаслідок
поранення вогнепальною зброєю, кількість
проведених операцій, вимушені зміни у
звичайному ритмі його життя, період
реабілітації та наслідки після поранення,
суд приходить до висновку про задоволення суми моральної шкоди в розмірі
12000 грн в повному обсязі.

Також
суд задовольняє в повному обсязі витрати за надання юридичної допомоги на
досудовому слідстві в сумі 1500 грн та витрати за надання юридичної допомоги в
судовому засіданні в сумі 1700 грн .

Заявлений в
судовому засіданні цивільний
позов до ОСОБА_4
про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн суд задовольняє в
повному обсязі також з врахуванням моральних страждань потерпілого, та з вищезазначених міркувань. На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1
ст. 115 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п'яти) років
позбавлення волі, застосувавши ст. 69 КК України.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового
строку не вчинить нового злочину.

На
підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_4 обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи,
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_4. -підписку про невиїзд, до вступу вироку в законну силу залишити без
змін.

Визнати
винною ОСОБА_5 у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 264 КК України
і призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового
строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5.
обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи, періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_5.-підписку про невиїзд, до вступу вироку в законну силу залишити без
змін.

Строк
відбування покарання ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1474 грн 61 коп заподіяної матеріальної
шкоди, 12000 грн моральної шкоди, витрат за надання юридичної допомоги на
досудовому слідстві в сумі 1500 грн та витрат за надання юридичної допомоги в
судовому засідання в сумі 1700 грн .

Стягнути
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 5000 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Арешт накладений
в порядку забезпечення заявленого цивільного позову на будинок вАДРЕСА_1 який належить ОСОБА_4. , залишити без змін.

Речові докази по справі-шкіряну куртку,
синтетичний светр, светр типу
"гольф", майку, спортивні штани повернути потерпілому
ОСОБА_1.; мисливську рушницю моделі IZN-43 К 12 калібру
НОМЕР_1, дві гільзи, сім дробин,
чотири уламки цегли-знищити.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при
УМВС України в Кіровоградській області судові витрати по справі в сумі 82 грн
62 коп. та 49 грн.57 коп.3а проведення судово-хімічних експертиз.

Стягнути
з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру при УМВС України в Кіровоградській області судові витрати по справі в
сумі 165 грн 24 коп. солідарно .

На вирок суду
протягом 15 діб з моменту проголошення може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний
суд.