У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М. і Мороза М.А.,

за участю прокурора

Колісніченка О.В.

розглянула в судовому засіданні 17
квітня 2008 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2006 року.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Миколаєва, раніше судимого

4.03.2002р. за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 18.10.2003р. на підставі ст.ст. 1.2
Закону України “Про амністію”,

та

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця м. Миколаєва, раніше неодноразово судимого, у тому числі

15.12.2000р. за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 3 роки 6 місяців, звільненого
29.02.2004р. за відбуттям покарання,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185
КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- за ч. 2 ст. 186 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточне покарання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6
років.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винуватими і засуджено за те, що
вони 27 травня 2004 року, приблизно о 4
год., біля бару “Оскар” по вул. Мира, 17 у м. Миколаєві, за попередньою змовою
між собою та невстановленою слідством особою, з метою відкритого викрадення
чужого майна вчинили напад на ОСОБА_3. При цьому застосовуючи насильство, яке
не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, відкрито заволоділи його
майном на суму 2200 грн.

14 червня 2004 року, приблизно о 6год., ОСОБА_1. та ОСОБА_2., перебуваючи в
АДРЕСА_1, де тимчасово проживали, за попередньою змовою між собою, з метою
викрадення чужого майна, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебували у них в
гостях. Скориставшись тим, що потерпілі спали, таємно викрали їх майно, у
ОСОБА_4 на суму 1165грн., а у ОСОБА_5 на суму 8319грн., чим спричинили останній
значну шкоду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1. просить судові рішення
скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, що його вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст.
185 КК України не доведено та нічим не підтверджено. Вказує на істотні
порушення вимог кримінально-процесуального закону та порушення його прав на
захист на досудовому слідстві, оскільки його не було забезпечено захисником.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2. просить судові рішення скасувати, справу направити на новий судовий
розгляд, посилаючись на неповноту та однобічність досудового та судового
слідства, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вказує на порушення його прав на захист на досудовому слідстві, оскільки його
не було забезпечено захисником. Крім того просить пом'якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
просить касаційні скарги задовольнити частково і виключити з мотивувальної
частини судових рішень посилання судів на обтяжуючу обставину - рецидив
злочинів, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у
касаційних скаргах, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких
підстав.

Перевіркою встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини
справи. Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 185 КК України, суд зробив на
підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, і детально викладених у
вироку.

Як убачається з матеріалів справи, судами першої та апеляційної інстанції
всебічно та повно досліджено зібрані по справі докази, у тому числі й ті, на
які містяться посилання у касаційних скаргах, та давши їм належну оцінку в їх
сукупності, суди дійшли обґрунтованого висновку про доведеність винуватості
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаному із
насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_3. за попередньою
змовою між собою та у таємному викраденні майна потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, що завдало значної шкоди потерпілій ОСОБА_5 за попередньою змовою між
собою.

Твердження засуджених про те, що суд неповно з'ясував усі обставини справи
та не дав належної оцінки всім доказам по справі, необґрунтовані і не
відповідають матеріалам справи, оскільки всі обставини справи досліджено повно
і вирок у частині доведеності вини засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належно
мотивовано.

Посилання засуджених на те, що їх вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК
України не доведено, є безпідставними і спростовано доказами, що є у
справі.

Твердження засудженого ОСОБА_2 про те, що на досудовому слідстві до нього
застосовувалися незаконні методи з боку працівників міліції, перевірялися за
дорученням суду першої інстанції, та визнано безпідставними.

Суд апеляційної інстанції перевіряв доводи засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
які є аналогічними доводам касаційних скарг, і не знайшов підстав для їх
задоволення. Рішення апеляційного суду відповідає матеріалам справи і є
правильним.

Аналіз усіх доказів дає підстави
касаційному суду зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК
України.

Посилання засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що на досудовому слідстві було порушено їх право
на захист, оскільки не було забезпечено захисниками, є безпідставними, за
обставин викладених в ухвалі апеляційного суду.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання, суд урахував ступінь тяжкості
вчинених ними злочинів, дані про їх особи та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, зокрема і ті, про які йдеться у касаційних скаргах, а тому
підстав для його пом'якшення колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із вироку
посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, у
зв'язку з тим, що вона охоплюється поняттям повторності, а повторність є
кваліфікуючою ознакою злочинів, за які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджено, і тому,
згідно з ч. 4 ст. 67 КК України, суд не може повторно враховувати її при
призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Ураховуючи те, що суд апеляційної інстанцій наведених вимог закону не
виконав, колегія суддів вважає за необхідне мотивувальну частину судових рішень
щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити та виключити з них посилання суду на обставину,
яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2 змінити, виключити із судових рішень посилання суду на обставину,
яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

У решті судові рішення залишити без зміни.

С у д д і :

Кравченко
К.Т. Пошва
Б.М. Мороз М.А.