Ухвала

іменем україни

09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 таку, що судимості не мала,

за участю прокурора потерпілої представника потерпілої ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_5

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано невинуватою у пред'явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 3641 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, за яким їй предʼявлено обвинувачення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2015 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 було пред'явлено обвинувачення в тому, що вона, як засновник товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТЕ ТУУМ» (далі - ТОВ «ПЕТЕ ТУУМ»), якій належало 25% статутного капіталу від 40 000 грн. статутного фонду, та відповідно до рішення загальних зборів від 23 серпня 2007 року - як директор вказаного ТОВ, посадові обовʼязки якого визначені його статутом, тобто будучи службовою особою юридичної особи приватного права, з метою незаконного відчуження нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 балансовою вартістю 35 899 грн 37 коп., зловживаючи повноваженнями, діючи в інтересах ПП «Інформаційне Агентство «Служба економічної безпеки», вчинила дії, спрямовані на збільшення майна ТОВ «ПЕТЕ ТУУМ», що у подальшому надало їй можливість одноособово розпорядитися вказаною будівлею, зокрема всупереч інтересам ТОВ «ПЕТЕ ТУУМ», діючи умисно, в якості оплати по безпідставно створеній нею ж заборгованості, шляхом укладення 13 травня 2011 року мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Чернігівської області від 7 червня 2011 року, на користь ПП «Інформаційне Агентство «Служба економічної безпеки» відчужила належне ТОВ нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, фактичною вартістю 771 699 грн., чим завдала збитків іншим засновникам ТОВ «ПЕТЕ ТУУМ» ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у розмірі 25% статутного капіталу кожній, що у грошовому еквіваленті становить 385 849 грн. 50 коп., що є тяжкими наслідками, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 3641 КК України.

Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_5, за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого саме ст. 3641 КК України, місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5, всупереч інтересам товариства, у рахунок безпідставно створеної заборгованості, одноособово відчужила будівлю по АДРЕСА_2, шляхом укладення мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Чернігівської області 7 червня 2011 року. Враховуючи, що інших дат, які визначали б момент закінчення злочину, у обвинуваченні не вказано, суд зазначив, що за змістом обвинувачення, моментом закінчення злочину є затвердження мирової угоди судом, як крайня дата, що вказана у обвинуваченні. З врахуванням підписання ОСОБА_5 акту передачі нежитлового приміщення по мировій угоді 9 червня 2011 року, відповідно до якого вона передала приміщення у власність ПП «Інформаційне Агентство «Служба економічної безпеки», остання мала реальну можливість розпорядитись майном на свій розсуд, що нею було і зроблено. Разом з тим, закон, яким було введено у дію редакцію ст. 3641 КК України, вступив у силу з 1 липня 2011 року, що вказує на те, що дії ОСОБА_5 не можуть підпадати під дію ст. 3641 КК України. Крім того судом зазначено, що у остаточній кваліфікації дій ОСОБА_5 нічого не вказано про мету одержання неправомірної вигоди, а діям останньої щодо безпідставного включення у фінансовий звіт коштів, отриманих ТОВ «ПЕТЕ ТУУМ» від ФОП ОСОБА_5, про що вказано в обвинуваченні, тобто фактичного складання та використання офіційного документа, до якого внесені безпідставні дані, взагалі не надано правової оцінки.

Мотивуючи касаційну скаргу, прокурор зазначає, що апеляційний суд, всупереч вимог ст. 419 КПК України, не надав належної відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність виправдання ОСОБА_5 місцевим судом. Прокурор стверджує, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення в червні 2011 року у зв'язку з виконанням своїх службових повноважень директора ТОВ «ПЕТЕ ТУУМ», а відповідальність за ст. 3641 КК України законодавцем визначено, як відповідальність спеціального суб'єкта службової особи юридичної особи приватного права, яка порівняно із відповідальністю, передбаченою ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції від 15 квітня 2008 року), є більш м'якою, отже поліпшує становище. Не погоджуючись з висновком суду щодо моменту закінчення злочину зазначає, що закінченням злочину є день реєстрації права власності на будівлю по АДРЕСА_2 за ПП «Інформаційне Агенство «Служба економічної безпеки», тобто 03 жовтня 2011 року, а не момент затвердження мирової угоди судом 7 червня 2011 року. Як вказує скаржник, зазначені доводи були залишені поза увагою апеляційного суду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, потерпілу та його представника, які просили судові рішення залишити без змін, прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона, як і рішення суду першої інстанції, повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Крім того, в ухвалі мають бути проаналізовані всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і на кожен з них має бути дана вичерпна відповідь.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Однак апеляційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_5 не дотримався цих вимог і положень закону.

В апеляційній скарзі прокурор наводив доводи безпідставності виправдання ОСОБА_5 та правильності кваліфікації її дій органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 364-1 КК України. Зокрема, прокурор стверджував, що ОСОБА_5 як спеціальний суб'єкт, а саме - службова особа юридичної особи приватного права, з урахуванням положень ст. 5 КК України повинна нести відповідальність за ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Однак, як убачається з ухвали, апеляційний суд зазначені доводи апеляційної скарги не проаналізував і відповіді на них не дав.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду необхідно ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та з урахуванням вимог ст. 5 КК України прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 - скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3