Справа № 466/4888/14-к
УХВАЛА

25 липня 2014 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку в залі суду в місті Львові заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, українця, гр. України, розлученого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останні раз: 27.08.2004 року Тернопільським міськрайонним судом за ст. 190 ч.2 КК України, про застосування щодо нього Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року

у с т а н о в и в:

вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2004 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України йому частково приєднано покарання за вироком від 23.12.2002 року Тернопільського міського суду виді 1 (одного) року і 6 (шести) місяців позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

16.07.2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році», у зв`язку із наявністю на його утриманні неповнолітньої дочки і непрацездатної матері, 1939 р.н.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника ЛВК і прокурора які просили у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 відмовити, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2004 р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. підставі ч. 1 ст. 71 КК України йому частково приєднано покарання за вироком від 23.12.2002 року Тернопільського міського суду виді 1 (одного) року і 6 (шести) місяців позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи у разі наявності зазначених у статті підставами.

Відповідно до ст. 4 «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких або особливо тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів.

Враховуючи вищевикладене, те, що ОСОБА_6 , неодноразово був судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, у відповідності до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» можливість застосування до нього амністії виключається, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 539 КПК України та Законом України «Про Амністію у 2014 році», суд, Закон України «Про застосування амністії в Україні» -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , 1958 року народження про застосування щодо нього Закону України «Про Амністію у 2014 році» відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд міста Львова протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1