Провадження № 1-кп/200/147/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000477 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_1 ), зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
13 жовтня 2014 року близько о 17 год. 35 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину «Zara», розташованого на першому поверсі ТРЦ «Мост-Сіті» по вул.Глінки, 2 у м.Дніпрпетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала чуже майно, що належить ТОВ «Zara Україна», а саме:
· куртку з артикулем 8574/365/803 вартістю 759 грн.;
· светр з артикулем 0693/314/803 вартістю 469 грн.;
· білизну з артикулем 8369/415/401 вартістю 199 грн.;
· туалетну воду з артикулем 0045/370/999 вартістю 270 грн.;
· туалетну воду з артикулем 0060/021/999 вартістю 413 грн.,
а всього на загальну суму 2 110 грн. 00 коп., спричинивши ТОВ «Zara Україна» матеріальний збиток на вказану суму.
Після чого з викраденим майном ОСОБА_5 намагалася залишити місце злочину, проте виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла його закінчити і розпорядитися викраденим майном з причин, незалежних від її волі, оскільки була зупинена співробітниками охорони за касовою зоною вищезгаданого магазину.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
25 листопада 2014 року між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_8 була укладена угода про примирення, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у зазначеному правопорушенні, відшкодувала завдану шкоду.

В угоді сторони погодилися на призначення покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто штрафу у розмірі 850 гривень. .
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України визнала повністю та пояснила, що вона дійсно скоїла зазначений злочин при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті. Також нею повністю відшкодовано завдану шкоду.

Їй цілком зрозумілі права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Крім того, вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом.

Угоду про примирення з представником потерпілого ОСОБА_7 вона заключила добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та представником потерпілого угоду про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в обвинувальному акті, та просив суд затвердили укладену угоду про примирення між ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Йому цілком зрозуміло, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст.394, 424 КПК України та позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Вказав, що угода про примирення ОСОБА_7 з обвинуваченою заключена добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження укладеної між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 угоди про примирення.

Вислухавши обвинувачену, представника потерпілого й прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладена між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_8 угода про примирення підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), її дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Судом не встановлено обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

ОСОБА_5 провину в скоєнні інкримінованого їй правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті. Дані обставини об`єктивно підтверджуються її показами та матеріалами кримінального провадження.

З таких підстав, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд визнає обвинувачену ОСОБА_5 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорій середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодувала завдану шкоду, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 25 листопада 2014 року угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи №359/38 від 19.11.2014 року в сумі 393 гривні 12 копійок, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок 0007, , МФО 805012 в банку ГУДКСУ в Дніпропетровської області, отримувач УК у Кіровському районі м.Дніпропетровська (24060300) ( а.с.36).

Речові докази вилучений товар у ОСОБА_5 ( а.с.19-20) вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

На вирок суду, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1