У х в а л а

іменем україни

19 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_13,
суддів: при секретаріОСОБА_14, ОСОБА_15,ОСОБА_16
за участю прокурора ОСОБА_17,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року у кримінальному провадженні № 0001318 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 367 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади на строк 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов'язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Управління освіти Миколаївської області 78 304 грн майнової шкоди. Вирішено питання щодо судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, обіймаючи посаду провідного інженера групи по централізованому забезпеченню управління освіти Миколаївської міської ради, будучи службовою особою, неналежно виконував свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них за таких обставин.

Не провівши в повному обсязі контрольних вимірювань, не забезпечивши належним чином технічного нагляду під час проведення будівельних робіт, не перевіривши кошторисні ціни та списання матеріалів, ОСОБА_6 прийняв виконання підрядником ТОВ «Центрогаз» робіт по капітальному ремонту покрівлі дитячого навчального закладу № 67 на проспекті Миру в м. Миколаєві, підписавши відповідний акт від 06 грудня 2011 року на загальну суму 293 374,8 грн. Відповідно до висновку експерта вартість робіт та використаних матеріалів безпідставно завищена на суму 78 304 грн, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

Ухвалою апеляційного суду вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень та про призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з неповнотою судового розгляду, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що призвели до неправильного застосування кримінального закону. Стверджує, що злочину не вчиняв, а висновки суду про його винуватість ґрунтуються на припущеннях і суперечливих доказах, зокрема на висновку експерта від 18 квітня 2013 року № 300 та протоколі огляду місця події від 25 квітня 2012 року. Вказує на те, що суд необґрунтовано відхилив висновок експертного дослідження від 12 травня 2014 року № 125-033, який спростовує обставини, викладені в обвинувальному акті. Вважає, що істотної шкоди державним інтересам заподіяно не було, а тому в його діянні відсутній склад злочину, передбачений ст. 367 КК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги та просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Згідно зі змістом зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування судових рішень у касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженого ОСОБА_6 у службовій недбалості підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості й достовірності.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, спеціалістів ОСОБА_10 та ОСОБА_11, експерта ОСОБА_12 про те, що деякі види робіт, зазначені в акті виконаних робіт, не виконувались або виконувались у меншому обсязі. Ці показання узгоджуються з висновком експерта від 18 квітня 2013 року № 300, відповідно до якого обсяги та види фактично виконаних робіт не відповідають зазначеним у акті від 06 грудня 2011 року, а також підтвердженим протоколом випробування зразків деревини: дерев'яні конструкції даху ДНЗ № 67 вважаються не вогнезахищеними.

Підстав для сумніву у компетенції або упередженості судового експерта і спеціалістів державної служби України з надзвичайних ситуацій судовими інстанціями не встановлено, не наведено таких і у касаційній скарзі.

Згідно з вимогами ст. 374 КПК суд у мотивувальній частині вироку зазначив, які докази сторони захисту він не врахував, а які визнав недостатніми для висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому злочину.

Так, суд відповідно до вимог статей 93, 94 КПК дав оцінку висновку експертного дослідження № 125-033, складеного 12 травня 2014 року експертами регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області за клопотанням захисника засудженого, і, врахувавши усі обставини кримінального провадження в їх сукупності, відкинув цей доказ як недопустимий.

Встановлені експертом матеріальні збитки в сумі 78 304 грн згідно з п. 3 примітки 1 до ст. 364 КК вважаються істотною шкодою, заподіяною державі, а тому діяння ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 367 КК кваліфіковано правильно.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено, а стосовно доводів апеляційної скарги засудженого, що за змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, наведено переконливі мотиви їх спростування, з чим погоджується й колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Покарання ОСОБА_6 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.

Істотних порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність чи кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15