Справа № 11-437/07 Головуючий
в 1 інстанції Панасюк СП.
ст. 186 ч.3 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Луцьк 24
липня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Матата О.В. суддів Польового М. І.,
Оксентюка В.Н. з участю прокурора Смолюка Б.С. засудженого ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1на вирок
Рожищенського районного суду від 24 травня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець і житель с. Крижівка Рожищенського
району Волинської області,
українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений,
раніше судимий :

1) вироком Луцького
міського суду від
03 вересня 1993
року за

4.1 ст. 229і КК України (в редакції 1960 року) до 1
(одного) року позбавлення

волі;

2) вироком Рожищенського районного суду від
24 травня 1996 року за

4.2 ст. 140, ст.
ст. 42, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 8
років

позбавлення волі з конфіскацією майна,
звільнений 14.11.2002 року умовно-

достроково на 1 рік 10 місяців 29 днів;

3) вироком Ківерцівського районного суду
від 15 червня 2004 року за

4.3 ст. 185 КК України до
4 років позбавлення волі, звільнений
26.10.2006 року

умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 8 днів,
-

засуджений
за ч.3 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки 6
(шість)місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком
Ківерцівського районного суду від 15 червня 2004 року - 8 місяців,

остаточно
визначено йому покарання - 5 (п'ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Початок
строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_1. визначено з моменту затримання
09 лютого 2007 року, запобіжний захід
щодо нього залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто
з ОСОБА_1 та ОСОБА_3. солідарно в прибуток держави 70, 62 грн. за проведення
експертизи та в користь потерпілої ОСОБА_4. 1360 грн.

Вироком вирішено
долю речових доказів по справі.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_3 за ч.3 ст. 186
КК України, вирок щодо якого не
оскаржено.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія
суддів судової палати в кримінальних справах , -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеним
вироком ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що 05 лютого 2007 року
близько 01 год. 30 хв.
повторно, за попередньою змовою з
ОСОБА_3., шляхом вчинення психічного
насильства, яке виразилось в погрозі
вибиття вхідних дверей, проникли в
приміщення житлового будинку ОСОБА_4.,
де із застосуванням насильства,
що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, яке виразилось в тому, що ОСОБА_3. штовхнув потерпілу,
внаслідок чого вона впала на земельну поверхню, металевою засувкою блискавки подряпав шию
останній, заподіявши фізичну біль, відкрито з будинку викрали 2760 грн., які привласнили, заподіявши збитки потерпілій.

В
поданій на вирок апеляції засуджений ОСОБА_1,
заперечує свою участь в пограбуванні потерпілої ОСОБА_4.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку і
доводи апеляції, засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора та адвоката ОСОБА_2 про
залишення вироку без зміни, перевіривши
доводи апеляції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція до
задоволення не підлягає.

Висновок
суду про доведеність вчинення злочину ОСОБА_1 відповідає фактичним обставинам
справи та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Винність
засудженого у вчиненні злочинних дій підтверджується доказами, на які місцевий суд послався у вироку.

Показаннями
потерпілої ОСОБА_4. підтверджується, що
в її пограбуванні брало участь двоє осіб,
один з яких залишався зовні, а
інший-безпосередньо в її будинку.

Щодо
часу, місця, обставин грабежу її показання узгоджуються з
показаннями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_1.ОСОБА_3послідовно розповідав про
скоєння цього злочину спільно з ОСОБА_1 при розподіленні між ними злочинних ролей. ОСОБА_1 визнавав
себе винним у

скоєнні
цього злочину, розповідав і показував на
місці як саме відбувалося пограбування потерпілої. Він підтверджував, що з метою грабежу використовувалася
заздалегідь підготовлена шапка з прорізом для очей, що за домовленістю він залишався зовні з
ціллю допомогти в разі необхідності,
притримував двері, а після
злочину вони удвох, тобто ОСОБА_1 і ОСОБА_3
поділили між собою гроші.

Такими
доказами спростовуються доводи апеляції щодо непричетності ОСОБА_1 В.Я до пограбування
потерпілої ОСОБА_4.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_1. суд першої інстанції у відповідності до
вимог ст. ст.
50, 65 КК України з урахуванням
тяжкості вчиненого злочину, особи
засудженого, який раніше неодноразово
судимий в тому числі за вчинення корисливих злочинів, злочин вчинив у період умовно-дострокового
звільнення, обґрунтовано прийшов до
переконання про неможливість його виправлення і перевиховання без ізоляції від
суспільства.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1залишити без задоволення,
а вирок Рожищенського районного суду від 24 травня 2007 року щодо нього
- без зміни.