АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2007
року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого:
Романова О.В. суддів: Заліщука М. С, Ляшука В.В. з участю
прокурора: Глазунова
С.В. захисника: ОСОБА_1, засудженої: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який
підтримував обвинувачення в суді першої інстанції, на вирок Андрушівського районного
суду Житомирської області від 13
грудня 2006 року,
яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, проживаючу в АДРЕСА_1, не працюючу, не судиму,-

засуджено за ст. 212 ч.З КК України
на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права займати посади директора суб'єктів
підприємницької діяльності строком на 3
роки; за ст.366 ч.2 КК України на 4
роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади директора
суб'єктів підприємницької діяльності строком на 2 роки.

Згідно ст.70 КК
України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим визначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати
посади директора суб'єктів підприємницької діяльності строком на 3 роки.

Справа № 11 -173/2007 Головуючий у суді 1 -ї інстанції
Брагін В.І.

Категорія ст.212 ч.3 КК України
та ін. Суддя-доповідач
Романов О.В.

2

На підставі
ст.ст. 75, 76 КК
України ОСОБА_2. звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
зобов'язавши її повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

За ст.191 ч.5, ст.209 ч.2 КК
України ОСОБА_2. виправдано.

Запобіжний захід
засудженій ОСОБА_2. залишений попередній -підписку
про невиїзд.

Стягнуто з
засудженої ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення
почеркознавчих експертиз 790
грн. 60 коп.

Відповідно до
вироку, ОСОБА_2. засуджена
за вчинення низки злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_2., обіймаючи посаду
директора державного підприємства (ДП) "Андрушівський спиртовий
завод", з метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах
шляхом зловживання службовим становищем, підробила пакет
фінансово-господарських документів, в які внесла завідомо неправдиві дані про
неіснуючий факт придбання ДП "Андрушівський спиртовий завод" у ТОВ
"Ортіс" та подальшу реалізацію для ТОВ "Євромост" труб в
кількості 1.124,0 тон,
метою складання яких, було штучне створення заборгованості ДП
"Андрушівський спиртовий завод" перед ТОВ „Ортіс" та в свою
чергу заборгованості держави перед ДП "Андрушівський спиртовий завод"
по відшкодуванню з державного бюджету зайво сплаченого податку на додану
вартість.

З метою маскування
своєї злочинної діяльності, ОСОБА_2.
забезпечила незаконне проведення по бухгалтерському, податковому та
складському обліку ДП "Андрушівський спиртовий завод",
фінансово-господарської операції по придбанню від ТОВ "Ортіс" м.
Харків та подальшої реалізації для ТОВ "Євромост" м. Стаханів, не
існуючих труб в кількості 1.124,0
тон.

Підроблені
фінансово-господарські документи, було прийнято до використання в роботі
працівниками бухгалтерії ДП "Андрушівський спиртовий завод" та
здійснено відповідні проводки по бухгалтерському та податковому обліку, в
результаті чого, директор ДП "Андрушівський спиртовий завод" - ОСОБА_2., умисно ухилилася
від сплати податку на додану вартість за листопад 2003 року, що
підлягав сплаті до державного бюджету у розмірі 449.678,0 грн.

Крім того,
органами досудового слідства ОСОБА_2.
обвинувачувалась у тому, що на протязі січня - лютого 2004
року, вона, знаходячись в приміщенні свого службового кабінету, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 усвідомлюючи

з

незаконність своїх дій, зловживаючи
своїм службовим становищем, дала усну незаконну вказівку інженеру-програмісту
ДП "Андрушівський спиртовий завод" ОСОБА_3, перерахувати за допомогою
дистанційної системи обслуговування банківського рахунку "кліент-банк",
яка передбачає перерахування грошових коштів в електронному вигляді, без
використання паперових платіжних доручень, на розрахунковий рахунок ТОВ
"Ортіс", грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по договору
товарного кредиту ТКОЗ/11/03-02
від 03.11.2003 року, відповідно:
08.01.2004 року -90.000,0 грн.; 21.01.2004 року - 45.000,0 грн.; 04.02.2004 року - 130.000,0 грн.; 11.02.2004 року - 140.000,0 н.; 12.02.2004 року - 43.910,0 грн., а всього
на загальну суму 448.910,0
грн.

Таким чином, за
змістом обвинувачення, що було пред'явлено органами досудового слідства, ОСОБА_2., діючи за
попередньою домовленістю з директором ТОВ "Ортіс" - ОСОБА_4 та
невстановленими слідством особами, які мали можливість розпоряджатись печаткою
ТОВ "Ортіс", печаткою ТОВ "Євромост", розпоряджатись рухом
коштів банківським рахункам даних підприємств та діяти від їх імені, на протязі
січня - лютого 2004 року, шляхом
зловживання службовою особою своїм службовим становищем, незаконно заволоділи
коштами ДП "Андрушівський спиртовий завод" в сумі 448.910,0 грн. та
легалізували вказані кошти здобуті завідомо злочинним шляхом у великих
розмірах.

В подальшому,
грошові кошти одержані від ДП "Андрушівський спиртовий завод"
внаслідок незаконного привласнення, були використані директором ТОВ «Ортіс» - ОСОБА_4 для
вчинення фінансово-господарських операцій, а саме, для проведення розрахунків
за придбані ТОВ «Ортіс» товари.

За цим
обвинуваченням судом першої інстанції ОСОБА_2.
було виправдано.

В апеляції
прокурором поставлено питання про скасування вироку суду в зв'язку з м'якістю
призначеного покарання і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи та постановления нового
вироку, яким просить ОСОБА_2.
визнати винною і засудити за ч.З ст.212 КК України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах,
установах, організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих обов'язків строком на 2 роки з конфіскацією всього належного майна; за ч.5 ст.191
КК України на 7 років
позбавлення волі з позбавленням права займати посади на підприємствах,
установах, організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих обов'язків строком на 1 рік 6
місяців з конфіскацією всього належного майна; за ч.2 ст.366 КК України на 3 роки позбавлення
волі з позбавленням права займати посади на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих обов'язків строком на 1 рік; за ч.2 ст.209 КК України на 8 років

4

позбавлення волі з позбавленням права займати посади на
підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, пов'язані
з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків строком на 3 роки з
конфіскацією всього належного майна; на підставі ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання
у вигляді позбавлення волі на 8
років з позбавленням права займати посади на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих обов'язків строком на З роки з конфіскацією всього
належного майна. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно, з посиланням
на ст.22 КПК України, виправдано засуджену за ч.5 с 191 та ч.2 ст.209 КК
України, хоча вироком суду встановлено факт здійснення ОСОБА_2., як директором
„Андрушівського спиртового заводу", господарської операції з неіснуючим
товаром трубами. Також її вина, на думку апелянта, підтверджується показами
свідків, визнавальними показами самої ОСОБА_2. та письмовими доказами по
справі, а саме роздруківками руху коштів по розрахунковому рахунку
„Андрушівський спиртовий завод" з яких вбачається схема отримання і
перерахунку коштів з цього рахунку на рахунки ТОВ „Ортіс" та інших товариств,
документами, що підтверджують ліквідацію всіх товариств з якими проводились
розрахунки, постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 26 травня 2005року,
яким встановлено факт ухилення від сплати податків на додану вартість, що
пов'язано з неправомірною операцією по реалізації труб на умовах товарного
кредиту.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав свою апеляцію, засуджену ОСОБА_2. та її
захисника - адвоката
ОСОБА_1., які заперечили проти апеляції, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_2. в умисному ухиленні від сплати податків, що
входять в систему оподаткування, введених в установленому порядку вчиненими
службовою особою підприємства, яка зобов'язана їх сплачувати, що призвели до
фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах та
також в умисному внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих
відомостей, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до державного
бюджету коштів в особливо великих розмірах за вищенаведених обставин
підтверджуються перевіреними в судовому засіданні доказами, зміст яких
наведений у вироці.

Дії ОСОБА_2. в
цій частині правильно кваліфіковані за сукупністю злочинів, передбачених ст.212
ч.З, ст.366 ч.2 КК України.

З цього приводу вирок ніким з
можливих апелянтів не оспорюється.

Що ж стосується
доводів апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи в суді першої
інстанції, про безпідставне виправдання ОСОБА_2.

5

по обвинуваченню у заволодінні нею шляхом зловживання
службовим становищем за попередньою
змовою з директором ТОВ "Ортіс" ОСОБА_4 та невстановленими особами,
що діяли від імені ТОВ "Ортіс" чужим майном -коштами ДП
"Андрушівський спиртовий завод" та легалізації вказаних коштів, то
вони, на думку колегії суддів, є необгрунтованими.

З матеріалів
справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2., даючи вказівку
про перерахування коштів на розрахункові рахунки ТОВ "Ортіс" на
виконання умов договору товарного кредиту ТКОЗ/11/03-02 від 03.11.2003
року, мала корисливий мотив, що є обов'язковою умовою наявності складу
злочину, передбаченого ст. 191
ч.З КК України, органами досудового слідства не наведено. Нічим не
підтверджено й те, що внаслідок зазначених дій ОСОБА_2. відбулось привласнення
грошових коштів самою засудженою або іншими особами, оскільки, як вбачається із
змісту обвинувачення, яке було пред'явлено ОСОБА_2., перераховані ТОВ
"Ортіс" грошові кошти зазначеним підприємством були використані в
поточній господарської діяльності. Що ж стосується їх подальшого руху, то він,
як обгрунтовано зазначено судом першої інстанції, органами досудового слідства
не відслідкований, і даних про заволодіння ними іншими особами також немає.

Враховуючи
вищенаведене, а також те, що ті особи, які, за змістом пред'явленого ОСОБА_2
обвинувачення, за попередньою змовою з останньою, заволоділи грошовими коштами
ДП „Андрушівський спиртовий завод" органами досудового слідства до
кримінальної відповідальності не притягнуті, деякі взагалі не встановлені, їхні
показання та документи, які б підтверджували наявність такої змови та факту
заволодіння грошовими коштами в матеріалах справи відсутні, судова колегія
вважає безпідставними твердження апеляції прокурора про можливість за таких
обставин постановити щодо ОСОБА_2 новий вирок, яким засудити її за вчинення
злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України.

Крім того,
оскільки виновність ОСОБА_2 у привласненні грошових коштів не доведена, вона не
може бути засуджена й за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним
шляхом, на чому також наполягає прокурор в своїй апеляції.

Що ж стосується
покарання, обраного ОСОБА_2. за вчинення тих злочинів, за які вона засуджена,
то, на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки
обрано з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винної та
обставин, що помякшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_2.
до кримінальної відповідальності притягуються вперше, виключно позитивно
характеризуються, має на утриманні тяжко хвору матір похилого віку, сама часто
хворіє, з урахуванням чого й була звільнена з під варти органами прокуратури ще
під час направлення справи до суду.

6

За вищенаведених
обставин колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_2. більш
суворого покарання, ніж визначив суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участі в розгляді справи в суді

першої
інстанції, залишити без
задоволення, а вирок Андрушівського

районного
суду Житомирської області від 13 грудня 2006
року щодо

ОСОБА_2 -
без зміни.

Судді: