АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1723/15-к Номер провадження 11-кп/786/536/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категоріяч.2ст.15п.1ч.2 ст.115 КК-ОТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника - адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Київського району м.Полтави на вирок Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не судимого, -

визнано винним та призначено покарання:

за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі,

за ч.1 ст.115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Згідно із ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь департаменту охорони здоров`я виконавчого комітету Полтавської міської ради 2-ї міської клінічної лікарні м.Полтави витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 в сумі 4238 грн. 82 коп., на користь ОСОБА_11 стягнуто 17179 грн. матеріальної шкоди та 40 000 грн., моральної, а всього 57179 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 9982,25 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної, а всього 209 982 грн. 25 коп.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії на ч.2ст.15,ч.2ст.119 КК України та ч.2 ст.119 КК України, оскільки він вчинив вбивство через необережність. Висновки суду щодо вчинення ним умисного вбивства та замаху на вчинення вбивства двох осіб не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наведеними докази його вини. Він захищаючись від нападаючих, які спричиняли йому удари та відмахувався від них ножем та міг їм спричинити вказані тілесні ушкодження.

В апеляції прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції ставить питання про зміну вироку суду та стягнути процесуальні витрати, оскільки суд першої інстанції їх не стягнув за проведення експертизи у сумі 393 грн.12 коп. на користь держави.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Згідно із вироком суду 10.01.2015 року, близько 01.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані сп`яніння у м.Полтаві по вул. Великотирнівській № З9-А, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, намагався вчинити умисне вбивство двох осіб, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

З цією метою він у приміщенні магазину, розташованого у АДРЕСА_2 , з прилавку схватив ніж та, маючи намір позбавити життя вказаних осіб, вибіг на вулицю, де умисно з метою вчинення вбивства завдав удар ножем у життєво важливу частину тіла ОСОБА_11 , а саме у грудну клітину зліва. Унаслідок чого спричинив тілесне ушкодження у вигляді рани м`яких тканин передньої поверхні грудної клітини, яка проникає в грудну порожнину з пораненням правого передсердя, тампонади серця, з розвитком правобічного пневматораксу та геморагічного шоку важкого ступеня, яке утворилися від однократної дії колючо-ріжучого предмету, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя.

Після цього, ОСОБА_8 вважаючи, що він позбавив життя ОСОБА_11 та продовжуючи свої незаконні свої дії там же, умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_12 завдав 2 удари ножем у грудну клітину зліва, а також удари в область лівої сідниці та лівого передпліччя, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження:

рани по передній поверхні грудної клітки, яка переходить у рановий канал і проникає у плевральну порожнину, пошкоджує передню поверхню серцевої сорочки та передню стінку лівого шлуночка серця, яка утворилася від однократної дії колючо-ріжучого предмету та за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя;

-рани лівої сідниці та передпліччя, які утворилися від не менше ніж двократної дії колючо-ріжучого предмету та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_12 стала гостра крововтрата, яка розвинулася при сліпому проникаючому колото-різаному пораненні грудної клітини з пошкодженням серця.

Унаслідок таких дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_12 , не приходячи до свідомості, помер на місці, а потерпілий ОСОБА_11 залишився живим лише внаслідок своєчасного надання медичної допомоги і його смерть не настала з причини та волі від обвинуваченого не залежних.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про зміну вироку суду та пом`якшення покарання, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду постановленого щодо обвинуваченого та необхідності стягнення вказаних витрат, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а апеляцію прокурора слід задовольнити з таких мотивів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 у апеляції та у судовому засіданні щодо відсутності умислу на вбивство двох осіб та вбивство одного із потерпілих, оскільки він захищався від нападаючих і необережно міг нанести їм такі тілесні ушкодження, спростовано у вироку суду належно наведеними доказами його вини.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_11 та допитаних свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вбачається, що вони разом із ОСОБА_15 близько 1 год.20 хв. перебували на зупинці громадського транспорту і розпивали спиртні напої. До них підійшов ОСОБА_8 та звернувся із брутальною лайкою до них і на їх зауваження припинити такі дії не реагував та продовжив приставати намагаючись вчинити бійку. На грунті цього у ОСОБА_11 і ОСОБА_16 згодом виникла сварка із ОСОБА_17 під час якої останній завдав ОСОБА_18 удар ножем по тілу, а потім повалив на землю ОСОБА_16 і наніс йому удари ножем у різні частини тіла. Намагаючись звільнити ОСОБА_19 від ОСОБА_17 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 наносили удари кулаками по голові обвинуваченому і той від них згодом утік. ОСОБА_22 помер на місці, від отриманих ножових поранень.

Такі показання вказаних вище осіб узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про те, що до цих подій до них звертався обвинувачений і пропонував їм побитися, але вони відмовилися. Вони бачили на вказаній зупинці компанію з чотирьох осіб, до якої підійшов саме ОСОБА_17 у них виникла сварка і той забіг до магазину і з рук продавця вихопив ніж та вибіг з ним на вулицю. Бачили лежачих на землі без руху 2 чоловіків із тілесними ушкодженнями. Згодом працівники міліції затримали ОСОБА_17 та привезли на місце вчинення злочину, де вони його впізнали як особу, яка заволоділа ножем у магазині.

Про обставини заволодіння ножем обвинуваченим свідок ОСОБА_26 уточнила, що саме 10.01.2015 року близько 1 год. 25 хвилин до магазину забіг ОСОБА_17 та потребував від неї ніж та повідомив «його будуть бити, а він їх буде різати». Він у неї взяв один із ножів та вибіг на вулицю. Подібні показання дав у суді і свідок ОСОБА_27 - охоронець магазину.

Крім показань потерпілих та свідків, вина ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину підтверджується і даними викладеними у протоколі огляду місця події від 10.01.2015 року та фото-таблицею до нього, оглядом місця події (трупу) ОСОБА_12 .

За висновком експерта №44 від 10.01.2015 року трупу ОСОБА_12 причиною його смерті стала гостра крововтрата, яка розвинулася при сліпому проникаючому колото-різаному пораненні грудної клітини з пошкодженням серця. На тілі ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у виді рани шкіри по передній поверхні грудної клітки, яка переходить у рановий канал, пошкоджуючи м`які тканини, проникає у плевральну порожнину, пошкоджує передню поверхню серцевої сорочки та передню стінку лівого шлуночка серця. Вище вказані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж однократної дії колючо-ріжучого предмету та за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя. Рана у верхнє-зовнішньому квадраті лівої сідниці та лівого передпліччя, які утворилися від не менше ніж двократної дії колючо-ріжучого предмету та за ступенем тяжкості носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження утворилися в короткий проміжок часу незадовго до моменту настання смерті. Не виключена можливість утворення рани шкіри по задній поверхні лівого передпліччя в момент захисту від ударів.

Вказані ушкодження виявлені на тілі потерпілого спростовують доводи обвинуваченого, що саме на нього було здійснено напад, оскільки потерпілий захищався від обвинуваченого а не навпаки, як стверджує засуджений.

Згідно із висновком експерта №183 від 04.02.2015 року потерпілому ОСОБА_11 було завдано тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин поверхні грудної клітини з пораненням правого передсердя, тампонади серця, з розвитком правобічного пневматораксу та геморагічного шоку важкого ступеня, яке утворилося від дії колючо-ріжучого предмету, не характерне для утворення при падінні та є тяжке тілесне ушкодження, по ознаці небезпеки для життя.

У ході досудового слідства були перевірені показання свідка ОСОБА_13 про обставини отримання ножових поранень потерпілими шляхом проведення слідчого експерименту, із протоколу якого вбачається місце вчинення злочину та обставини вбивства, що узгоджується із висновком експерта №44а від 23.02.2015 р., по дослідженню експертизи трупу ОСОБА_12 , загалом не суперечать даним судово-медичної експертизи трупа в частині характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

Зважаючи на викладені докази вини обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх у основу вироку та спростував доводи ОСОБА_17 про необережне вчинення вбивства. Твердження ОСОБА_8 у апеляції, що він перебував у стані необхідної оборони, оскільки на нього нападали і він захищався, спростовано дослідженим і відеозаписом з камери спостереження, яка знаходилася в магазині, де ОСОБА_8 , заходить до магазину, його ніхто не переслідував, він мав можливість залишитись в магазині, викликати працівників міліції, якщо вважав, що відносно нього з боку невідомих осіб здійснюються незаконні дії, але той одразу заходить за прилавок вихоплює у продавщиці ніж з метою його застосувати та одразу вибігає на вулицю з`ясувати стосунки через конфлікт, який виник на зупинці з невідомими йому особами. У результаті чого ОСОБА_17 ножем наніс кілька ударів потерпілим в життєво важливі органи. Крім цього, не заперечується факт того, що ОСОБА_17 намагався вчинити бійку із іншими трьома особами, які не прийняли його пропозиції.

Зважаючи на ці обставини, доводи обвинуваченого, що він знаходився у стані необхідної оборони нічим не підтверджується, а навпаки спростовується вказаними вище показаннями свідків та потерпілих.

Відповідно до ст.36 КК України під необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
З огляду на вище викладене у ОСОБА_8 , не було підстав для перебування у стані необхідної оборони та потреби негайного застосування ножа, оскільки такого посягання не було. За висновком експерта №36 від 10.01.2015 р. тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не було виявлено. Ушкодження отримані потерпілим ОСОБА_19 є характерні для самозахисту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідивши докази по справі дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства , оскільки доведено, що злочини щодо потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ним вчинені одним і тим же способом, із застосуванням ножа, а характер, локалізація, кількість тілесних ушкоджень , механізм спричинення таких ушкоджень є подібними, зокрема, удари наносилися в життєво важливі органи людини і дії ОСОБА_8 охоплювалися єдиним умислом на їх вчинення.

Обов`язковою ознакою складу вказаного злочину є наявність вини особи у формі прямого умислу на вчинення вбивства двох осіб. Тобто ОСОБА_17 передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажав їх настання (прямий умисел) . При цьому вирішуючи питання про умисел колегія суддів суду першої інстанції виходила із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувала спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

У даному випадку ОСОБА_17 позбавляючи потерпілих життя передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій і бажав її настання і не розраховував на їх відвернення, а тому підстав для перекваліфікації дій за ст. 119 КК України про що ставиться у його апеляції колегія суддів не вбачає,оскільки вбивство, вчинене через необережність з суб`єктивної сторони характеризується необережністю: злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. Дії ОСОБА_8 свідчать про його бажання вчинити вбивство і він за обставин справи передбачав настання смерті потерпілих від своїх дій та бажав їх.

На підставі викладеного колегія судді кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України. як закінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб, та за ч.І ст.115 КК України, як умисне вбивство.

Враховуючи те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд першої інстанції прийшов до правильно висновку про те, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, а також віктимну поведінку потерпілих йому правильно призначено покарання у виді позбавлення волі на вказаний строк.

Разом із тим, доводи прокурора в апеляції про не вирішення питання судом першої інстанції відшкодування процесуальних витрат є обґрунтованими, оскільки ч.2 ст.124 КПК України передбачено можливість стягнення таких витрат на залучення експерта.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження слідчим проводилися дослідження експертно-криміналістичним центром певної експертизи, вартість робіт склала - 393 грн.12 коп., які підлягають стягненню з винного на користь держави.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню, а прокурора слід задовольнити і вирок суду змінити.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а прокурора прокуратури Київського району м.Полтави задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України змінити у частині вирішення питання пов`язаного із процесуальними витратами.

Стягнути із ОСОБА_28 процесуальні витрати за проведення експертних досліджень на користь держави у сумі 393 грн.12 коп., у іншій частині цей вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Судове рішення вступає у силу негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3