АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/46/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №1-кп/623/194/2014 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
іменем України
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 ,

встановила:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Красний Лиман

Донецької області, громадянин України, українець,

одружений, з середньою освітою, без реєстрації,

тимчасово мешкаючий за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

18.03.2011 року Краснолиманський міським судом

Донецької області за ч.1 ст.186 КК України до

3 місяців арешту.

02.06.2011 року Краснолиманським міським судом

Донецької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України

до 5 місяців арешту.

17.06.2013 року Краснолиманським міським судом

Донецької області за ч.1 ст.309 КК України до

1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України

звільнений з іспитом строком на 1 рік, 18.10.2013 року

оголошений у розшук Краснолиманським РВ

Донецької області,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднано невідбуте покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.06.2013 року і остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 повністю звільнено від відбування покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 4800 гривень.

Як встановив суд, ОСОБА_7 16 грудня 2013 року, близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливу мету наживу, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, через незаперті двері проник до квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав двокамерний холодильник «Whirpool 3112» вартістю 4800 гривень та телевізор «Старт» діагоналлю 54 см вартістю 450 гривень, що належить ОСОБА_8 , чим завдав потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 5250 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасування вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднати повністю покарання за вироком суду від 17.06.2013 року у виді 1 років позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що судом першої інстанції незаконно був застосований до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки ОСОБА_7 обвинувачується за скоєння злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим КПК, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є суттєве порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 06.09.2013 року був виписаний з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .. 18.10.2013 року його було оголошено у розшук. 08.05.2014 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під варто.

Під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, ОСОБА_7 неодноразово було подовжено строк тримання під вартою.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та на підставі п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 повністю звільнено від відбування покарання.

Так, суд першої інстанції, звільнив ОСОБА_7 у залі суду без встановлення його фактичного місця проживання. При розгляді справи в апеляційній інстанції, судом неодноразово приймалися міри, направлені на забезпечення участі обвинуваченого у судовому засіданні, шляхом направлення судових викликів останньому, однак вони були повернені до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

03 березня 2015 року апеляційним судом було постановлено ухвалу про привід ОСОБА_7 , однак вона не була виконана, оскільки по свідченням осіб, які здійснювали привід, за адресою, зазначеною слідчим у матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 не проживає.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджають суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи розумні строки розгляду кримінальних проваджень у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з порушення вимог п.1 ч.1 ст.409 КПК України.

Оскільки вирок підлягає скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України апеляційний суд при призначенні нового судового розгляду не вправі вирішувати наперед питання про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2014 році» не розглядаються, а підлягають перевірці при новому судовому розгляд.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: