Справа № 567/1383/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000508 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костопіль Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 24.12.1991 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 215-3 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; 21.10.1994 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 101, ч.2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі; 26.11.2003 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.289 КК України, з застосуванням ст..70 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі; 21.11.2011 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 6 місяців арешту; 06.03.2012 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України даним вироком поглинутий вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 21.11.2011 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 27.04.2012 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, даний вирок поглинутий вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.03.2012 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 01.06.2012 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України за застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України даний вирок поглинутий вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 27.04.2012 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 01.11.2012 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України даний вирок поглинутий вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.06.2012 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 12.12.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, даний вирок поглинутий вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.06.2012 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 30.04.2013 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст..70 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України даний вирок поглинутий вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.12.2012 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 07.06.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, даний вирок поглинутий вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 30.04.2013 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 12.09.2013 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185,ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст..70 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, даний вирок поглинутий вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07.06.2013 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 21.10.2013 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, даний вирок поглинутий вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 12.09.2013 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 05.11.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням ст..71 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України даний вирок поглинутий вироком Острозького районного суду Рівненської області від 21.10.2013 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 26.12.2013 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст..70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України даний вирок поглинутий вироком Острозького районного суду Рівненської області від 21.10.2013 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 04.12.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто більш суворим покаранням, призначеним за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26.12.2013 року з призначенням остаточного покарання 9 років позбавлення волі; 11.12.2014 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1, ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням ст.. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто більш суворим покаранням, призначеним за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.03.2012 року

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України

в с т а н о в и в :

18 січня 2003 року близько 21 год. ОСОБА_6 , знаходячись в м. Острог Рівненської області, маючи умисел на викрадення чужого майна, через кватирку вікна проник до будинку ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав радіотелефон марки "Панасонік", стаціонарний телефон світло-сірого кольору з визначником номеру та золоті вироби, а саме жіночу печатку та кулон овальної форми на загальну суму 1000 гривень.

Повторно, 15 березня 2003 року близько 20 год. ОСОБА_6 , знаходячись в м. Острог Рівненської області, маючи умисел на викрадення чужого майна, через вхідні ворота зайшов до господарства ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 , де шляхом зриву навісного замка проник до одного із підсобних приміщень, розташованих у цоколі житлового будинку, де виявив мотоцикл марки "Ява-350" вартістю 1200 грн., належний ОСОБА_5 , яким в подальшому заволодів.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю та показав, що в середині січня 2003 року на власному автомобілі проїздом був в м.Острог Рівненської області та вирішив вчинити крадіжку і приїхав на одну з вулиць, де знаходиться обеліск. Там він пішов по вулиці та побачив будинок, в якому не горіло світло та за допомогою драбини, яку знайшов на території господарства, виліз до вікна будинку, зламав кватирку та проник всередину будинку. Відразу він потрапив на кухню, де побачив магнітофон, який вирішив викрасти та пішов по інших кімнатах. В одній з кімнат він помітив радіотелефон, який викрав, а в шкатулці на триляжі знайшов золоту жіночу печатку та золотий кулон, які також викрав. В іншій кімнаті він побачив ще один телефон, який також викрав. Оскільки по вулиці хтось йшов, то він вирішив не викрадати магнітофон та в подальшому вийшов з будинку, пішов до свого автомобіля та поїхав в м. Костопіль, де через деякий час продав викрадені речі. Кому саме продав викрадене не пам`ятає.

Окрім того, в середині березня 2003 року він з метою вчинення крадіжки приїхав в м.Острог та зупинив автомобіль на одній з вулиць, яку пам`ятає візуально. В подальшому він підійшов до одного з будинків, де не горіло світло та зірвав замок на дверях підсобних приміщень, які знаходиться в цокольній частині будинку та в одному з приміщень побачив мотоцикл марки "Ява" червоного кольору, який вирішив викрасти. Зазначений мотоцикл він викотив з приміщення та привів до свого автомобіля, де завантажив мотоцикл у причіп автомобіля та поїхав в місто Костопіль. В подальшому він вказаний мотоцикл розібрав та продав його на запчастини. Кому саме продав деталі мотоцикла не пам`ятає.

Зазначив, що про вчинення цих злочинів розповідав комусь зі своїх знайомих, з якими відбував покарання в Катеринівській ВК і коли з приводу вчинення цих злочинів його викликали оперативні працівники слідчого ізолятора, то під час спілкування з ними зізнався у вчиненні злочинів.

У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 18.01.2003 року вона з дочкою поїхали до родичів, а коли вона наступного дня повернулась до свого житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_4 , то побачила, що кватирка вікна кухні її житлового будинку відчинена, а коли зайшла всередину житлового будинку, то побачила, що в неї було викрадено радіотелефон "Панасонік вартістю 400 грн., телефон з визначником номера вартістю 200 грн., а також зі шкатулки, яка знаходилась в спальній кімнаті було викрадено золоту жіночу печатку вартістю 250 грн. та золотий кулон вартістю 150 грн.

Зазначила, що була присутня під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 та пояснила, що не має сумнівів в тому, що саме він вчинив дану крадіжку, оскільки під час проведення слідчого експерименту він детально описував обстановку в її будинку, яка була на час вчинення крадіжки, точно вказав де саме знаходилось викрадене майно та інші речі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що проживає в АДРЕСА_3 та взимку 1991 року придбав собі мотоцикл марки "Ява-350" червоного кольору, реєстраційний номер якого НОМЕР_1 .

Ззначив, що одного дня в середині березня 2003 року він вийшов на подвір"я, то помітив, що навісний замок на вхідних дверях підсобного приміщення відсутній, а мотоцикл, який напередодні він залишав в зазначеному приміщенні, пропав. На території подвір"я була наявна доріжка слідів з відтиском протекторів шин мотоцикла, яка тягнулася від підсобного приміщення в напрямку вулиці.

Зазначив, що був присутній під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 та пояснив, що не має сумнівів в тому, що саме він вчинив дану крадіжку, оскільки під час проведення слідчого експерименту він детально описував обстановку та території свого господарства станом на 2003 рік, яка суттєво відрізнялась на час проведення слідчого експерименту.

Оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати по ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана із проникненням до житла та за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Одночасно, суд не бере до уваги показання ОСОБА_6 , отримані під час проведення слідчого експерименту по епізоду крадіжки в ОСОБА_5 , які зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.11.2014 року з застосуванням відеозапису, на які посилається прокурор, оскільки показання під час слідчого експерименту були отримані від ОСОБА_6 як свідка по кримінальному провадженню по якому в подальшому його було визнано підозрюваним та обвинуваченим, що відповідно до п.6 ч.2 ст.87 КПК України вказує на недопустимість цього доказу.

Відповідно до ст.. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України дані злочини кваліфікуються як тяжкі і не передбачають інших видів покарання окрім позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 по місцю проживання характеризується негативно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття ОСОБА_6 , активне сприяння ним розкриттю злочинів, вибачення перед потерпілим ОСОБА_5 . Одночасно, суд враховує, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

При призначенні покарання судом враховується і думка потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які при вирішення цього питання покладаються на думку суду.

Суд вважає, що навіть при наявності пом`якшуючих покарання обставин до ОСОБА_6 слід застосувати покарання у виді позбавлення волі, оскільки факти неодноразового вчинення ним злочинів вказують на те, що він є небезпечним для суспільства і перешкодити вчиненню ним нових злочинів можливо лише шляхом обмеження його прав і свобод шляхом ізоляції від суспільства. Водночас, суд вважає, що тільки в умовах ізоляції від суспільства можливе перевиховання ОСОБА_6 .

З урахуванням того, що на даний час ОСОБА_6 вже відбуває покарання у виді позбавлення волі, то суд вважає, що підстав для застосування запобіжного заходу щодо нього немає.

Вирішуючи питання заявленого ОСОБА_5 цивільного позову суд виходить з наступного.

ОСОБА_5 пред`явив позов до ОСОБА_6 в якому просить стягнути 20000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Посилається на те, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив крадіжку його майна та у зв`язку з цим заподіяв йому матеріальну шкоду та моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом та було порушено звичний для нього ритм життя.

ОСОБА_6 в судовому засіданні позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав повністю.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що своїми діями ОСОБА_6 заподіяв йому матеріальні збитки, оскільки викрадений мотоцикл йому не повернуто. Зазначив, що діями ОСОБА_6 було порушено нормальний ритм його життя.

ОСОБА_6 позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, зазначивши що саме він вчинив крадіжку, позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав в розмірі 1000 грн.

Суд, вислухавши позивача, ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2003 року близько 20 год. ОСОБА_6 , знаходячись в м. Острог Рівненської області, маючи умисел на викрадення чужого майна, через вхідні ворота зайшов до господарства ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 , де шляхом зриву навісного замка проник до одного із підсобних приміщень, розташованих у цоколі житлового будинку, де виявив мотоцикл марки "Ява-350" вартістю 1200 грн., належний ОСОБА_5 , яким в подальшому заволодів.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що викраденням мотоцикла ОСОБА_6 заподіяв майнової шкоди для ОСОБА_5 , то з ОСОБА_6 на користь позивача слід стягнути 20000 грн. на відшкодування заподіяної шкоди. При цьому, визначаючи розмір відшкодування, суд виходить з того, що спору з приводу дійсної вартості мотоцикла "ЯВА-350" на даний час між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 немає.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Дії ОСОБА_6 є такими, що порушили особисті немайнові права потерпілого. Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 було порушено передбачене законодавством України право ОСОБА_5 на недоторканість власності, внаслідок чого було порушено звичний для нього ритм життя. Дії ОСОБА_6 є такими, що порушили права потерпілого, а тому суд вважає за можливе застосувати щодо цих правовідносин норми ст. 23, 1168 ЦК України та стягнути на користь ОСОБА_5 компенсацію заподіяної моральної шкоди. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, вимоги розумності та справедливості та визначає його в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки,

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком шість років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_6 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком шість років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити з врахуванням вироку Сарненського районного суду від 11.12.2014 року шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком дев`ять років і один місяць з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_6 з 10 листопада 2011 року.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 20000 грн.. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 1000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1