Справа № 1-362008 рік
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2008 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Сукач Л.І.

з участю прокурора Олійник І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Золотоноша кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, освіта середня, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

1.31 травня 1993 року Золотоніським районим судом
по ст.144 ч.2 КК України (1960р) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією
майна, згідно з постановою
Петровського районного суду
Кіровоградської області від 11 серпня 1995 року від відбуття покарання звільнений;

2.26 грудня 2006 року Золотоніським міськрайонним судом
по ст.122 ч.1, ст.146 ч.3 КК України до 2 років
11 місяців позбавлення волі;

3.27
червня 2007 року Золотоніським міськрайонним
судом по ст.122 ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 15% із заробітку в
доход держави, 27 липня 2007 року Золотоніським міськрайонним судом від відбуття покарання звільнений на підставі Закону України «Про амністію»,-

у вчиненні
злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-

В с т а н о в и в :

28 грудня 2007 року близько
1год. 30хв. в м.Золотоноша Черкаської області, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в
Меморіальному парку, відкрито заволодів, вирвавши з рук у ОСОБА_2, мобільним
телефоном «NОКІА» 6233 вартістю 1219грн. 82коп. в якому був стартовий пакет «Білайн» вартістю 20грн. та
карта пам'яті вартістю 50грн. на 1Гб., чим спричинив шкоди ОСОБА_2 на загальну суму 1289 грн. 82 коп.

Свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186
ч. 1 КК України ОСОБА_1 визнав повністю та по суті пред'явленого йому
обвинувачення суду пояснив, що
він проживає за вказаною адресою разом з батьками. Так, 27 грудня 2007 року близько 22 години
вечора він разом зі своїми товаришами ОСОБА_3 та хлопцем на імя ОСОБА_4, прізвища його та де він проживає він не знає, відпочивали
за столиком біля
магазину «Світлячок». Десь близько 1 години ночі до них підійшов, якийсь
хлопець, а саме знайомий ОСОБА_3.
Вони запропонували йому сісти до них та випити пива, він погодився, через
кілька хвилин до них підійшов ще якийсь хлопець і почав говорити хлопцю, який вже біля них сидів,
щоб йти додому. Але вони сказали, щоб він також до них сів. Той хлопець сів, через деякий час в них
виникла розмова за дівчат, але хто саме почав говорити він не знає. Потім він вирішив визвати таксі, що і зробив.
Потім сказав незнайомим хлопцям, щоб вони давали гроші за таксі але вони
відмовлялися і говорили, що таксі не просили викликати. Після чого він запропонував їм пройти на зупинку і поговорити, що вони і зробили. Там він
продовжував говорити їм, щоб вони
давали гроші за таксі, але хлопці продовжували відмовлятися. Потім до них підійшов ще якийсь хлопець, але він
його відігнав від них. І побачив, що він дістає з кармана телефон і кудись
збирається телефонувати, Він сказав хлопцям, що він звоне в міліцію і сказав їм
пройти до
Меморіального парку. Потім вони втрьох пішли в парк. Коли підійшли до пам'ятника, то в одного з хлопців задзвонив телефон і він його дістав з кишені та
намагався піднести до вуха. Але в нього в цей момент виник умисел на викрадення даного телефону і вихватив того телефона в нього з рук в поклав собі в кишеню. Потім сказав тому хлопцю, щоб він
дав йому 20 грн., бо в іншому випадку телефон він
йому не поверне. Хлопець сказав, що побіжить пошукає грошей, А він залишився з іншим хлопцем
його чекати. Хвилин через 5 він сказав і тому хлопцю йти за товаришем і допомагати йому шукати гроші. Потім він залишився біля пам'ятника і чекав
хлопців приблизно хвилин 20. Але вони не повернулись і він пішов додому. По дорозі він телефон десь
загубив, так як коли вранці прокинувся, то телефон в карманах не знайшов. Свою вину у вчиненому
визнає повністю в чому і розкаюється.

Крім повного визнання підсудним ОСОБА_1 своєї вини у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, його винність повністю
підтверджується зібраними досудовим слідством доказами, які не досліджувалися в
судовому засіданні відповідно до ст. 299 ч. 3 КПК України

Суд вважає, що винність ОСОБА_1 в відкритому викраденні
чужого майна (грабіжу), доведена повністю, а його дії кваліфікуються за ст. 186
ч. 1 КК України.

При
призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної
небезпечності вчиненного злочину та особу підсудного, який характеризується посередньо.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного, суд
визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп'яніння.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного, суд
визнає активне сприяння підсудним в розкритті злочину, його щире каяття і активне сприяння розкриттю
злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що
потерпілий до нього претензій не має і не наполягає на суворому покаранні.

Суд вважає, що виправлення підсудного можливе в умовах
без ізоляції від суспільства і визнає необхідним призначивши йому покарання
звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.321,323, 324 КПК України,-

П р и с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 1 КК України і призначити покарання - чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1
від покарання з випробуванням, надавши йому іспитовий строк на один рік і
зобов'язати його періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну свого проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон «NOKIA»
6233 - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_2, знявши з
нього всілякі заборони.

Вирок може бути оскаржено підсудним до апеляційного суду
Черкаської області через місцевий Золотоніський районний суд протягом 15 діб з
дня вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же термін з
часу його проголошення.

Суддя Савенко
В.Г.