Справа № 166/1583/14-к Провадження №11-кп/773/59/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2015 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ратнівського районного суду від 05 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою , неодруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_7 залишено попередній особисте зобов`язання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Захід забезпечення кримінального провадження залишено попередній у виді тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом правом керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь:

- потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень;

- потерпілого ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень;

- потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 14616 ( чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень та 6000 ( шість тисяч ) гривень на спорудження надгробного пам`ятника.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винними і засуджений за те, що він 21 вересня 2014 року біля 13 години , всупереч вимога Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх відвернення, на 27 км+577 м. автодороги «М-07 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», що проходить через смт. Ратне, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, керував технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ-2104», р.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.31.1 ПДР України. Рухаючись від смт. Ратне в напрямку м. Ковель зі швидкістю біля 80 км/год, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив вимоги п.п.2.3(б) ПДР України ,неправильно оцінивши дорожню ситуацію, вимкнув двигун керованого ним автомобілем шляхом повороту ключа запалювання, чим призвів до відсутності змоги керованості автомобіля та здійснення маневру під час руху, продовжив рух, чим порушив вимоги п.31.6 (а) ПДР України. При наближенні до велосипедистів, які рухались в попутному напрямку з меншою швидкістю по правому узбіччю, неправильно вибрав безпечну швидкість руху та своєчасно не вжив заходи для зменшення швидкості, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, внаслідок чого автомобіль із заблокованим кермом виїхав на узбіччя та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_13 , який рухався в попутному напрямку з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого .

Порушені Правила дорожнього руху України ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 під час дорожньо - транспортної пригоди, а саме: п.2.3 (б) під час руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою і відповідно реагувати на її зміну; п.12.1- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.31.1 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно технічної документації; п. 31.(6а) забороняється подальший рух транспортним засобом, у яких робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений просять вирок суду змінити, пом`якшити йому міру покарання, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням та зменшити розмір відшкодованої моральної шкоди. Вважають, що судом не в повній мірі враховано те, що обвинувачений вину визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, після ДТП залишився на місці події і виконував усі вказівки міліції, попросив вибачення у потерпілих, до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні хвору маму, відшкодував завдану матеріальну шкоду, хворіє. Вважають, що визначена судом моральна шкода є надто завищена, оскільки обвинувачений хворіє, декілька разів на рік стаціонарно лікується, йому протипоказана тяжка фізична праця, а сума його пенсії становить 996 гривень. Також просять застосувати ст.69 КК України.

У поданих прокурором та потерпілими запереченнях на апеляційну скаргу вказують на законність і обґрунтованість вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання і вирішення цивільного позову. Просять апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги та заперечення до неї, думку обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, потерпілих та їх представника, які просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на перевірених та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав правильну юридичну оцінку і які в апеляційній скарзі не оспорюються. Кваліфікація таких його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною.

Відповідно вимог ст.ст.50, 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом враховано вказані вимоги закону, а також ті обставини, про які обвинувачений та його захисник зазначають у поданій апеляційній скарзі, зокрема, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок злочину, а також його позитивну характеристику по місцю проживання, вік, стан здоров`я хворіє, що він є інвалідом 3 групи, сімейний та матеріальний стан доглядає матір похилого віку. Враховано, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, частково відшкодував моральну шкоду, завдану злочином, відсутність обставин, які обтяжують покарання та думку потерпілих, які настоювали на призначенні суворого покарання.

Урахувавши вище наведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 за вчинений ним злочин мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою його засудив.

Що стосується прохання апелянтів про пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, то колегія суддів не вбачає підстав для її застосування. Наявні обставини, які пом`якшують покарання засудженого, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а саме те, що від незаконних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілі втратили найдорожчу для себе людину, позбулися родинного тепла та затишку, порушився їх звичайний спосіб життя, що негативно позначилось на стані здоров`я, зазнали моральних страждань, стресу, хвилювання, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, сума стягнутої на користь потерпілих моральної шкоди є обґрунтованою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді :