Справа №1-389/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня
2007 р. Святошинський районний
суд м. Києва в складі головуючого судді
Сержанюка А.С. , з участю секретаря Жук
О.В., прокурора Фіцай П.П., потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с. Датинь, Гатнівського району,
Волинської області, громадянина
України, освіта середня, одруженого,
водія ТОВ „Topic" м. Ковеля,
зареєстрованого по АДРЕСА_1, не
маючого судимості згідно ст. 89 КК України,

за ст. 286 ч. 1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
18.06.2006 року, приблизно в 04
години, керував технічно справним
вантажним автомобілем „PeHO-22GVAI", держномер
НОМЕР_1 з причепом „LAMBERET", держномер
НОМЕР_2, рухаючись по пр. 50-річчя
Жовтня із швидкістю, приблизно 40 км/год
в лівій смузі, в напрямку Великої
кільцевої дороги в м. Києві.

В
напрямку руху зазначеного транспортного засобу стояв у правого краю проїзної
частини пр. 50 річчя Жовтня, неподалік
від повороту на Велику кільцеву дорогу в м.
Києві, автомобіль
„БМВ-318", держномер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4

В цей
час, біля вищевказаного автомобіля
знаходився пішохід ОСОБА_1 , який стояв
біля лівих передніх дверей автомобіля „БМВ-318", держномер НОМЕР_3, та розмовляв з його водієм - ОСОБА_4

Наближаючись
до легкового автомобіля „БМВ-318",
держномер НОМЕР_3, ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем „PeHO-22GVAI", держномер НОМЕР_1 з причепом „LAMBERET", держномер НОМЕР_2, порушив правила безпеки дорожнього руху, не виконав вимоги Правил дорожнього руху
України, які діють з 01.01.2002
року, а саме:

п. 12.3
ПДР, який зобов'язує водія у разі
виникнення небезпеки для руху або перешкоди,
яку водій об'єктивно спроможний виявити,
негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди;

п. 13.1
ПДР, відповідно до якого водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен
дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

п. 13.3
ПДР, відповідно до якого під час
обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду
необхідно дотримувати безпечного інтервалу,
щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, внаслідок чого правою частиною керованого ним
вантажного автомобіля скоїв наїзд на ОСОБА_1

Згідно
висновку судово-медичної експертизи № 2613/3 від 26.01.2007 року, Дудніку А.С.
були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці голови,

обличчя, грудної клітини, правої стопи; гематоми в ділянці
обличчя, повіки лівого ока; рваної рани
нижнього повіка зліва; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного
мозку; остеоепіфізіоліза латеральної гомілки справа, перелом медіальної гомілки правої
великогомілкової кістки, вираженого
набряку м'яких тканин в ділянці правої стопи,
які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад
здоров'я, на строк понад 21 добу.

Зазначені
тілесні пошкодження заподіяні тупими предметами і могли утворитись 18 червня
2006 р. в результаті
ДТП.

У
відповідності до висновку авто-технічної експертизи № 114ат від 26.02.2007 року
в ситуації, що склалася на дорозі
безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою технічною можливістю
уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_1 для водія „Рено-22GVAI,
держномер НОМЕР_1 з причепом „LAMBERET", держномер НОМЕР_2
ОСОБА_3 є виконання вимог пункту 13.1 ПДР України.

В діях
водія автомобіля „PeHO-22GVAI,
держномер НОМЕР_1 з причепом „LAMBERET", держномер НОМЕР_2
ОСОБА_3, з технічної
точки зору, вбачаються невідповідності
п. 13.1 ПДР України.

Таким
чином, ОСОБА_3, керуючи
транспортним засобом - вантажним автомобілем,
не виконав вимоги правил безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 12.3, 13.1 і 13.3 Правил дорожнього руху
України, які діють з 01.01.2002
року, внаслідок чого спричинив
ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесні
ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений
ст. 286 ч. 1 КК України.

В
судовому засіданні ОСОБА_3
свою вину визнав та підтвердив, що
дійсно 18 червня 2006 року біля 4 години керував технічно справним автомобілем
і здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_1
при зазначених вище обставинах,
порушивши названі пункти ПДР. Не заперечував проти стягнення шкоди, заподіяної в результаті перебування
потерпілого в стаціонарних умовах лікарні.

Вина
підсудного, окрім цього, повністю підтверджується зібраними по справі
доказами.

Так, допитані в судовому засіданні в якості
потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, свідки - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підтвердили встановлені судом обставини заподіяння 18 червня 2006 р.
ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Потерпілі
просять, окрім цього, підсудного суворо не карати.

Винність
ОСОБА_3, окрім його та пояснень названих потерпілих, свідків,
які не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, повністю підтверджується і сукупністю
досліджених по справі доказів.

Так, місце,
час та механізм скоєння діяння підтверджуються протоколом огляду місця ДТП ( а.с. 15-19 ),
схемою та фототаблицями до нього ( а.с.
21, 23-26 ), довідкою по ДТП ( а.с. 27-28
), копією карти виїзду швидкої медичної
допомоги ( а.с. 31 ), висновком експерта №114ат від 26 лютого 2007
р. ( а.с. 80-87 ).

Факт
отримання зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_1
і за обставин та в строк,
вказаних в постанові про призначення експертизи, підтверджуються висновком експерта №2613/3
від 26.01.2007 р. (а.с. 71-73 ).

Висновки
експертів, зазначені докази по
справі, на думку суду, відповідають дійсності, оскільки повністю підтверджуються названими
вище доказами по справі.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку про винність підсудного в
скоєнні встановленого судом кримінально-караного діяння та правильності
кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 1 КК України, оскільки ОСОБА_3, керуючи
транспортним засобом, порушив правила
безпеки руху та експлуатації транспорту - п.п. 12.3, 13.1 і 13.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв'язку
із спричиненням ОСОБА_1 середньої
тяжкості тілесних ушкоджень.

Із
пред'явленого, суд вважає за необхідне
виключити, як надлишкове, обвинувачення підсудного в порушенні правил
безпеки руху та експлуатації транспорту -п. 2.10 (а) Правил дорожнього
руху, оскільки воно ( порушення ) не
знаходиться в прямому причинному зв'язку із заподіянням ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і, відповідно,
не являється ні складовою злочину,
ні кваліфікуючою ознакою ст. 286 ч. 1 КК України.

При
обранні ОСОБА_3 міри покарання, судом
враховується характер та ступінь тяжкості,
суспільної небезпеки скоєного,
особистість та характеристику підсудного, склад його сім'ї, стан здоров'я як його самого, так і членів сім'ї.

Обставинами, що пом'якшують покарання, суд визнає його допомогу в ході слідства та
суду, активне сприяння розкриттю
злочину, щире каяття, а обтяжуючих - не встановлено.

Враховуючи
наведене, суд прийшов до висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення підсудного, йому необхідно призначити покарання у вигляді
обмеження волі, строком два роки, без позбавлення права керувати транспортними
засобами, оскільки основний вид його
діяльності пов'язаний з цим та на захист матеріальних інтересів як самого ОСОБА_3, так і інших членів його сім'ї.

На
підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе виправлення підсудного
без відбування покарання, виходячи із
тяжкості злочину, особи винного та інших
обставин по справі, в силу чого
необхідно його звільнити від відбування покарання з випробуванням на один рік.

Саме
таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження
нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним
за ст.
286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі
строком 2 ( два ) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На
підставі ст. ст.
75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з
випробуванням іспитовим строком на 1 ( один ) рік з покладенням на нього
обов'язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути
з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с Датинь,
Гатнівського району, Волинської
області, водія ТОВ „Topic" м. Ковеля,
зареєстрованого по АДРЕСА_1, на
користь:

НДЕКЦ
при ГУМВС України в м. Києві на р/р
0466, код ЗКПО 25575285, банк одержувача: УДК у Київській
області, МФО 821018 за проведення експертизи та дослідження - 588, 38
грн.;

Київської
обласної клінічної лікарні, що по вул. Багговутівській, 1 м.
Києва ( 04107 ), р/р
0113 в УДК у
Київській області, МФО 821018, , за проведене лікування - 1 331, 04 грн.

Міру запобіжного
заходу залишити йому попередню - підписку про невиїзд.

Речовий
доказ по справі - вантажний автомобіль „PeHO-22GVAI", держномер НОМЕР_1,
повернути ТОВ „Topic" за належністю.

Вирок може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
протягом 15 діб.

Головуючий Сержанюк
А.С.