У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України в складі :

Пилипчука П.П. - головуючого, Волкова О.Ф., Пінчука М.Г.,

за участю прокурора Коломойцева В.Д., потерпілого
ОСОБА_1, розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1
на вирок військового місцевого суду Одеського гарнізону від 15 вересня 2006
року та ухвалу військового апеляційного суду Військово-морських Сил від 21
листопада 2006 року в кримінальній справі стосовно військовослужбовця Збройних
Сил України начальника електросилових установок учбового полігону військової
частини НОМЕР_1

прапорщика ОСОБА_2, який народився 9 січня 1974 року в м. Артемівську Донецької області,
українця, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, неодруженого,
на військовій службі у військовому званні “прапорщик” з 21 грудня 1999 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком військового місцевого суду Одеського гарнізону
від 15 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою військового апеляційного
суду Військово-морських Сил від 21 листопада 2006 року, ОСОБА_2 визнано винним
у порушенні особою, яка входить у добовий наряд частини, статутних правил
внутрішньої служби, що спричинило тяжкі наслідки, запобігання яким входило в
обов'язки даної особи, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 421 КК
України. На підставі зазначеної статті та із застосуванням статей 69, 61 КК
України засудженому призначено покарання у виді обмеження волі строком на два
роки.

Судом також задоволено цивільний позов військового
прокурора Одеського гарнізону, заявлений в інтересах 411 ЦВКГ, та присуджено
стягнути із засудженого ОСОБА_2 на користь 411 ЦВКГ 3166 грн. 16 коп.,
витрачених на лікування загиблого ОСОБА_3

Як встановлено судом, злочин було вчинено за наступних
обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 прапорщик
ОСОБА_2 був призначений у склад добового наряду частини з 21 на 22 квітня 2006
року черговим по полігону в/ч НОМЕР_1.
Заступивши в наряд, порушуючи статутні правила внутрішньої служби, ОСОБА_2
разом зі старшим прапорщиком ОСОБА_10 протягом тривалого часу вживав алкогольні
напої, після чого ліг спати, ухилившись від контролю за несенням служби
підлеглими днювальними полігону та дотриманням ними військової дисципліни.

Близько 21 години 21 квітня 2006 року ОСОБА_2 виявив, що
днювальні полігону ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
скориставшись відсутністю контролю зі сторони чергового полігону, вжили
алкогольні напої та перебувають у стані алкогольного сп'яніння. Однак, всупереч
вимог Статуту внутрішньої служби ОСОБА_2 про даний виявлений факт командуванню
частини не доповів, заходів щодо усунення зазначених осіб від несення служби не
вжив, а продовжив вживання спиртних напоїв разом з днювальнимиОСОБА_3, ОСОБА_9,
ОСОБА_6 таОСОБА_4м в приміщенні для прийняття їжі на третьому поверсі
загальновійськової вишки учбового полігону. Вживаючи спиртні напої, названі
військовослужбовці порушували правила протипожежної безпеки, палили в
приміщенні, прикурювали цигарки від електроплитки, яку використовували для
розігрівання їжі та обігрівання приміщення.

Близько 24 години 21 квітня 2006 року після того, як
днювальні заснули за столом, ОСОБА_2 вийшов з приміщення для прийняття їжі та
спустився на перший поверх для відпочинку, залишивши електричну плитку в
увімкненому стані. Близько 2 години 22 квітня 2006 року від контакту з
електроплиткою спалахнув одяг рядового ОСОБА_3, який перебував у стані тяжкого
отруєння алкоголем. Внаслідок горіння обмундирування ОСОБА_3 отримав термічні
опіки голови, шиї, тулубу, проміжності, верхніх і нижніх кінцівок II - III “А”
“Б” ступеню, загальною площею 87 % поверхні тіла, серед яких 80% глибоких
опіків, а також опік верхніх дихальних шляхів, опіковий шок, які ускладнились
двостороннім серозно-гнійним запаленням легенів, внаслідок чого 26 квітня 2007
року настала смерть ОСОБА_3

Не погоджуючись з постановленим по справі судовими
рішеннями, потерпілий ОСОБА_1- батько загиблого ОСОБА_3 в поданій касаційній
скарзі просить вирок військового суду
гарнізону та ухвалу військового апеляційного суду скасувати, а кримінальну
справу направити на нове розслідування. Свої вимоги мотивує тим, що суд не
забезпечив всебічного, повного і об'єктивного встановлення істини по справі,
допустив порушення кримінально-процесуального закону та дійшов помилкових
висновків щодо обставин загибелі ОСОБА_3 та причин займання полум'ям його
військового одягу.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Волкова
О.Ф., пояснення потерпілого, який підтримав вимоги своєї касаційної скарги,
думку прокурора Коломойцева В.Д., який просив залишити постановлені по справі
судові рішення без змін, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України
дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статей 383, 398 КПК України вироки місцевих
судів та ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, можуть бути
скасовані або змінені касаційним судом з підстав істотного порушення
кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального
закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

Судом об'єктивно, повно і всебічно встановлено обставини
справи та правильно кваліфіковано злочинні дії засудженого. Висновок суду щодо
доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину грунтується на
сукупністю зібраних по справі, безпосередньо досліджених в судовому засіданні
доказів, оцінка яких судом проведена згідно з вимогами статей 67, 323 КПК
України. Обставини загибелі рядового ОСОБА_3, що визнана як тяжкі наслідки
порушення засудженим статутних правил внутрішньої служби під час виконання
обов'язків у добовому наряді, у тому числі щодо причин горіння його одягу,
встановлені судом під час судового розгляду, здійсненого у повній відповідності
до вимог процесуального законодавства.

Істотного порушення кримінально-процесуального закону при
розгляді даної справи або неправильного застосування кримінального закону,
судом касаційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов
висновку, що військовий суд гарнізону постановив обгрунтований та законний
вирок, а військовий апеляційний суд за відсутності підстав для скасування або
зміни вироку обгрунтовано залишив його без змін. У зв'язку з цим колегія суддів
Військової судової колегії Верховного Суду України вважає за необхідне
касаційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 394, 395, 396КПК України,
колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Вирок військового місцевого суду Одеського
гарнізону від 15 вересня 2006 року та ухвалу військового апеляційного суду
Військово-морських Сил від 21 листопада 2006 року в кримінальній справі
стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

П.П. Пилипчук О.Ф.
Волков М.Г.
Пінчук