Справа 11a - 113/2008 р. Головуючий
у суді І інстанції Деревінський С.М.
186 ч.3 КК Доповідач у суді II
інстанції Лещенко P.M.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
лютого 2008 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого -
судді Зубка К.А., суддів Лещенка P.M.,
Ремеза П.М., за участю прокурора Голубенко Г.П.

розглянула у
відкритому судовому засіданні
у м. Кіровограді
апеляцію засудженого ОСОБА_1
на вирок Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с
Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, мешканець м.
Кіровограда, раніше судимий: 08.10.1999 року Кіровоградським райсудом за ч.3 ст. 81, ч.3
ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 28.01.2002 року
Кіровським райсудом м. Кіровограда
за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

засуджений
за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4
роки. Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 500 грн. заподіяної
матеріальної шкоди.

Зазначеним
вироком ОСОБА_1 визнаний
винним у відкритому викраденні 7 травня 2007 року близько 16 години в м.
Кіровограді майна потерпілої ОСОБА_2 на загальну суму 500 грн., а саме: грошей
в сумі 100 грн., флеш-картки вартістю 300 грн., зарядного пристрою до
мобільного телефону вартістю 50 грн., USB-шнура вартістю 50
грн., поєднаному з проникненням у житло - АДРЕСА_1.

В своїй
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду та закрити провадження
по справі за відсутністю в його діях складу злочину, мотивуючи це тим, що в
обґрунтування вироку суд послався лише на показання свідка ОСОБА_3, яка начебто
бачила як він викрав коробку від

телефону та зарядний пристрій, однак в міліцію
про це не повідомила. Крім того посилається на те, що згідно показань свідка
ОСОБА_4 він не міг взяти щось у зазначеній квартирі, та продати незнайомій
людині, через брак часу, та що працівники міліції не встановили особу, якій він
начебто продав зарядний пристрій, не виявили місце, де він викинув коробку
з-під телефону.

На вирок
суду також надходила апеляція прокурора, яка до початку розгляду справи в
апеляційній інстанції була ним відкликана.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області, яка
вважає що вирок суду зміні не підлягає, засудженого ОСОБА_1, який підтримав
свою апеляцію, проте в останньому слові змінив свої апеляційні вимоги, визнав
себе винним у зазначеному злочині та попросив пом'якшити призначене йому
покарання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів
приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд
першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєні
злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, що у повному обсязі
підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, які
узгоджуються між собою, а саме:

·
послідовними показаннями самого засудженого, які він
давав протягом всього досудового слідства, та з яких вбачається, що 7 травня
2007 року він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з метою скоєння
крадіжки проник на балкон квартири АДРЕСА_1, однак балконні двері були
зачинені, та коли йому відчинили двері, то, проходячи через кімнату, він у
присутності господарки викрав із зазначеної квартири коробку з-під мобільного
телефону, яку сховав собі під сорочку, після чого зарядний пристрій з цієї
коробки він продав незнайомому чоловікові, а саму коробку викинув ( а.с.11, 19,
25, 53-54);

·
показаннями потерпілої ОСОБА_5 на досудовому слідстві,
згідно яких 7 травня 2007 року вона прийшла додому близько 16 години 10 хвилин
то виявила що з кімнати зникла коробка з-під мобільного телефону «Fly», який вона
придбала 04.05.2007 року, в якому знаходились гроші в сумі 100 грн., зарядний
пристрій для телефону вартістю 50 грн., флеш-картка вартістю 300 грн. та USB-шнур
вартістю 50 грн., зі слів ОСОБА_3 зазначену коробку в її присутності викрав
ОСОБА_1, який заліз на її балкон;

-
показаннями свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні, з яких вбачається, що 7 травня
2007 року близько 16 години вона знаходилась в своїй квартирі, коли побачила що
з балкону поверхом вище на її балкон спустився ОСОБА_1, злякавшись вона
покликала сусіда ОСОБА_6, та коли ОСОБА_1 відчинили двері, то вона побачила як останній, проходячи
повз письмового столу, забрав коробку з-під мобільного телефону, що належала її
онучці ОСОБА_2, та сховав собі під сорочку, однак вона йому на це нічого не
сказала, так як дуже його злякалась;

- показаннями свідка ОСОБА_7 у судовому
засіданні, згідно яких

ОСОБА_1 7 травня 2007
року близько 16 години, перебуваючи у

нетверезому
стані, дійсно спустився на балкон квартири ОСОБА_3, та коли йому відкрили двері
вийшов через її квартиру. - показаннями свідка ОСОБА_6 на досудовому слідстві,
відповідно до яких 7 травня 2007 року його сусідка ОСОБА_3 звернулась до нього
за допомогою, так як в квартиру останньої через балконні двері намагався влізти
якийсь хлопець, пізніше онучка сусідки сказала йому що той хлопець викрав з
квартири її речі. (а.с.8, 37).

Кваліфікація
дій засудженого за ч.3 ст. 186 КК України є правильною. За таких обставин
колегія суддів вважає, що доводи засудженого, викладені ним в апеляційній
скарзі не відповідають фактичним обставинам справи, а тому апеляційні вимоги в
частині скасування вироку не можуть бути задоволені.

Також
під час проведення судового слідства судом перевірялися доводи засудженого
ОСОБА_1 про те,
що до нього під час розслідування справи працівниками міліції були застосовані
недозволені методи слідства, однак вони свого підтвердження не знайшли.

Як під
час досудового слідства, так і в ході судового розгляду справи було
встановлено, що засуджений ОСОБА_1
заподіяв потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 500 грн., тому суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив її позовну заяву та стягнув з засудженого
зазначену суму збитків.

Призначаючи
засудженому покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого
ним злочину, його особу, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання,
через що обґрунтовано призначив останньому мінімальне покарання, передбачене
санкцією ч.3 ст. 186 КК України.

За таких
обставин, вирок стосовно ОСОБА_1
є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2007 року щодо нього - без зміни.