АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора - ОСОБА_5
захисникаадвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0002707 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Соломянського районного суду міста Києва від 30вересня 2014 року, яким:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Чернігівської обл., де зареєстрований та проживаючий, раніше не судимий.
засуджений:
- за ст. 309 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_7 звільнений. від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки - протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, яку повідомляти про зміну місця проживання, та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 25 грудня 2013 року, приблизно о 05 годині 40 хвилин, знаходячись біля гуртожитку, який розташований по вул. Щорса в м. Чернігові, незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту, бо підібрав з землі паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору канабіс вагою 11,20 гр., який поклав до центрального відділення свого рюкзака, та став незаконно його зберігати при собі.

Того ж дня, приблизно о 06 год. 20 хв., потягом сполучення «Чернігів-Київ» він незаконно перевіз цей наркотичний засіб до м. Києва без мети збуту, але який на станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен», приблизно о 11 год. 45 хв., у ОСОБА_7 був вилучений працівниками міліції.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок відносно ОСОБА_7 змінити в частині покарання та призначити йому покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн., оскільки ОСОБА_7 є неповнолітнім, раніше не був судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працює в ТОВ «Віра», виховувався в багатодітній сім`ї, де є дитина інвалід, допомагає матеріально своїй матері, бо батько помер, крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, щиро кається у вчиненому.

Іншими учасниками судового розгляду апеляції не подані.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду у вироку про встановлені обставини, які ніким не оспорювалися, у зв`язку з чим справа розглядалася відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні цього злочину ґрунтується на матеріалах, що містяться у кримінальному провадженні, і які також не оспорюються в апеляційній скарзі, тому відповідно до ст.ст.394, 404 КПК України колегією суддів не перевіряється.

Кваліфікація дій засудженого за ст.309 ч.1 КК України є правильною.

Що стосується доводів захисника про суворість призначеного обвинуваченому покарання та прохання застосувати до останнього штраф, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 , урахував характер суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, який за положеннями ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також обставини, які пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на , які є посилання в апеляційній скарзі.

Притому, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, та ураховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, злочин вчинив в неповнолітньому віці, щиро кається, мешкає з матір`ю, позитивно характеризується за місцем мешкання, суд прийняв правильне рішення про можливість його виправлення без відбування покарання.

Відповідно до ст.99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Такі відомості у справі відсутні і не надані захисником для підтвердження своєї позиції.

Крім того, як убачається зі справи, обвинувачений ухилявся від явки до суду і щодо нього був оголошений розшук, що свідчить про необхідність контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

Ураховуючи наведені обставини, апеляція захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407 КПК України, колегія суддів

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набуває законної чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена з цього дня протягом трьох місяців в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3