Справа №568/1275/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2013 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

в складі: головуючого судді
Драновської С.З.

при секретарях : Виговській
О.Я., Сові Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Радивилів
кримінальне провадження №0000390
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 08 серпня 2013 року по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1,
українки, громадянки України, освіта
загальна середня, розлученої, не
працюючої, позбавленої батьківських
прав стосовно сина, раніше судимої
04.09.2012 року Радивилівським районним
судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК
України до покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 3-ри роки. На
підставі ст.75 КК України звільненої від
відбування покарання із випробуванням
і встановленням іспитового строку два
роки, 26.03.2013 року Радивилівський
районним судом Рівненської області за
ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді
штрафу в розмірі 100 (сто)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, штраф сплачено, ухвалою
Радивилівського районного суду
Рівненської області від 09.10.2013 року
скасовано звільнення засудженої
ОСОБА_1 від відбування покарання за
вироком Радивилівського районного
суду 04.09.2012 року і направлено для
відбування призначеного покарання у
виді три роки позбавлення волі до
кримінально виконавчої установи
закритого типу, в скоєнні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурорів: Самсонової Н.О.,
Дзецько Р.Ю., Грицишина М.С..

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в кінці червня місяця 2013 року,
перебуваючи неподалік магазину
«Мисливець» по вул.Кременецька в
м.Радивилів, зустріла жительку АДРЕСА_2
- ОСОБА_2 і маючи намір на незаконне
заволодіння чужим майном, з корисливих
мотивів, в ході спілкування, шляхом
обману та зловживання довірою
неповнолітньої ОСОБА_2 під приводом
потреби піти в адміністрацію,
попросила в останньої позичити одяг на
декілька днів. ОСОБА_2 погодившись,
пішла до себе додому і надала
обвинуваченій джинсові штани синього
кольору та футболку рожевого кольору,
які попередньо вклала в чорний пакет.

Через два дні ОСОБА_1, перебуваючи в
с.Опарипси Радивилівського району і
зустрівши ОСОБА_2, повідомила останній,
що поверне взяті речі на наступний
день. При цьому знову попросила у
ОСОБА_2 надати їй на один день босоніжки
повідомивши, що поверне їй все отримане
разом на наступний день, хоча робити це
наміру не мала. ОСОБА_2 не знаючи таких
намірів ОСОБА_1 погодилась на
пропозицію і надала їй свої босоніжки.

Вказані речі, які належать ОСОБА_2,
ОСОБА_1 використовувала в своїх цілях,
не маючи наміру повернути.

Згідно висновку судової-товарознавчої
експертизи №8/8 від 16.08.2013 року ринкова
вартість(найбільш імовірна вартість)
об'єкта оцінки на відкритому ринку(при
умові, що угода чесна, покупець і
продавець діють розумно і добре
проінформовані) станом на 07.07.2013 року
становить:

-джинси, які були у використанні з
березня 2013 року - 285.00 гривень;

-жіноча футболка, яка була у
використанні з січня 2013 року - 76,00
гривень;

-жіночі босоніжки, які були у
використанні з червня 2013 року - 171,00
гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_1
потерпілій ОСОБА_2 заподіяно
матеріальний збиток у розмірі 532,00 грн.

Допитувана в судовому засіданні ОСОБА_1
вину у скоєнні кримінального
правопорушення визнала повністю і
розповіла як заволоділа джинсами,
жіночою футболкою та жіночими
босоніжками, що належали
неповнолітній ОСОБА_2

Крім того, вона показала, що на
неодноразові дзвінки неповнолітньої
не хотіла відповідати через
відсутність коштів для повернення за
пошкоджене і використане її майно.
Заявлений цивільний позов визнавала
повністю.

Із показань потерпілої ОСОБА_4
встановлено, що ОСОБА_1 дійсно
заволоділа джинсами, жіночою футболкою
та жіночими босоніжками її доньки
ОСОБА_2 і на даний період завдана шкода
їй не повернута. Цивільний позов
підтримала лише в частині стягнення
матеріальної шкоди в сумі 532 грн.

За згодою обвинуваченої та інших
учасників судового провадження, суд в
силу ч.3 ст.349 КК України, визнав
недоцільними дослідження доказів щодо
тих обставин справи, які ніким не
оспорюються, наслідки передбачені
вказаною статтею їм зрозумілі.

Оцінивши зібрані докази, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 своїми умисними
діями, за ознаками шахрайства -
заволодіння чужим майном шляхом
обману та зловживання довірою,
вчиненому повторно скоїла кримінальне
правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК
України.

При призначені покарання ОСОБА_1, суд
враховує ступінь тяжкості скоєного
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченої, обставини справи, думку
потерпілої щодо покарання,
характеристику.

Цивільний позов в сумі 532 грн.
підставний і обвинувачена його
визнала.

На підставі викладеного та
керуючись ст.368, 370, 373, 374 КПК України,
суд,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною за ч.2 ст.190 КК
України і призначити їй покарання у
виді штрафу в розмірі 100 (сто)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до ст.72 КК України ухвала
Радивилівського районного суду
Рівненської області від 09.10.2013 року
(справа 568/1241/13-к) та вирок в частині
сплати штрафу підлягають самостійному
виконанню.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у
відшкодування завданої матеріальної
шкоди 532(п'ятсот тридцять дві) гривні 00
копійок.

Запобіжний захід у виді особистого
зобов'язання залишити попередній до
вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
С.З.Драновська