Справа№ 640/6229/15-к
н/п 1-кп/640/319/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2015 року місто Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України,-
25.03.2015 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на надання житлового приміщення свого домоволодіння за вказаною адресою для незаконного вживання психотропних речовин, в період часу з 17 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, діючи із корисливих мотивів, маючи на меті створення сприятливих умов для вживання психотропних речовин, умисно і добровільно за винагороду у вигляді пляшки горілки та грошових коштів у сумі 20 гривень, надала приміщення вказаного домоволодіння раніше знайомим їй ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для незаконного вживання шляхом внутрішньовенної ін`єкції психотропної речовини «метамфітаміну».
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин з корисливих мотивів.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором прокуратури Київського району м. Харкова юристом 3 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 31 березня 2015 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що підозрювана під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному злочині і зобов`язалась:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) співпрацювати з органами внутрішніх справ у напрямку розкриття іншх злочинів, вчинених іншими особами.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, без застосування конфіскації.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою провину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 317 ч.2 КК України, у вчиненому щиро покаялась.
Підтвердила суду, що угоду про визнання винуватості вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просила затвердити зазначену угоду.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_4 , оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України .
Крім того, обвинуваченій судом було роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченій були роз`яснені та нею зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачена ОСОБА_4 не заперечувала проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст.. 317 ч.2 КК України , в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 і відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, судом враховано, що зміст ч.3 ст.75 КК містить імперативну вимогу про визначення тривалості іспитового строку та обов`язків, покладених на особу, звільнену від відбування покарання, виключно судом.
Також суд зазначає, що відповідно до положень статті 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у вигляді конфіскації не застосовується.
При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором прокуратури Київського району м. Харкова юристом 3 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Речових доказів та судових витрат по справі не має.
Обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором прокуратури Київського району м. Харкова юристом 3 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.317 КК України, і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням строком на 3 (три) роки, зобов`язавши її не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої інспекції для реєстрації.
Додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_4 не застосується на підставі статті 77 КК України.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1