В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2015 Справа №607/20122/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду в місті Тернополі під час судового засідання обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002929 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, українки, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючої, одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року),-

в с т а н о в и в :
обвинувачена ОСОБА_4 19.09.2013 року під час укладення у приміщенні відділення «Тернопільської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» кредитного договору №R5В з метою отримання грошових коштів у сумі 30000,00 грн., подала підроблену довідку про доходи на своє ім`я №1809/1 від 18.09.2013 року, в якій внесені завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_4 займаючи посаду комерційного директора ТзОВ «Капітал СО» отримала заробітну плату за період з 01.03.2013 року по 31.08.2013 року у сумі 31200,00 грн., хоча це не відповідає дійсності, оскільки у вказаний період ОСОБА_4 на посаді комерційного директора ТзОВ «Капітал СО» не перебувала та заробітної плати не отримувала. В подальшому, на підставі поданої у «Тернопільську регіональну дирекцію» ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_4 підробленої довідки про доходи №1809/1 від 18.09.2013 року, 19.09.2013 року між нею та банком укладено кредитний договір №R5В, в результаті чого останній нараховано та виплачено кредит в розмірі 30000,00 грн.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченому ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), визнала повністю, та в судовому засіданні вказала, що вона 19.09.2013 року під час укладення у приміщенні відділення «Тернопільської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» кредитного договору №R5В з метою отримання грошових коштів у сумі 30000,00 грн., подала підроблену довідку про доходи на своє ім`я №1809/1 від 18.09.2013 року, в якій внесені завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_4 займаючи посаду комерційного директора ТзОВ «Капітал СО» отримала заробітну плату за період з 01.03.2013 року по 31.08.2013 року у сумі 31200,00 грн., хоча це не відповідає дійсності, оскільки у вказаний період ОСОБА_4 на посаді комерційного директора ТзОВ «Капітал СО» не перебувала та заробітної плати не отримувала.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), тобто як використання завідомо підробленого документу.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , подала письмову заяву, відповідно до якої просить звільнити її від покарання за вчинене діяння, передбачене ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), застосувавши щодо неї Закон України «Про амністію у 2014 році», як стосовно особи, яка на день набрання законом чинності має дитину, якій не виповнилося 18 років.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд, вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання з наступних підстав.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» виховує доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 20.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, стосовно якої вона не позбавлена батьківських прав.

У відповідності до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті ст.12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно ст.12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачений ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) класифікуються, як злочин невеликої тяжкості.

Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 491,92 гривень, які суд вважає, слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374,395 КПК України, ст.ст.1 п.«в», 9,10,12 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року), та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі вісімсот п`ятдесят гривень.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засуджену ОСОБА_4 повністю звільнити від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 491,92 грн.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1