АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1316/15-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/308/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 24 червня 2015 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року за кримінальним провадженням №0000501 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївнка Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ст.185 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно зі ст.75 КК України із застосуванням ст.76 КК України ОСОБА_6 від відбуття покарання звільнено із іспитовим терміном на 2 роки, зобов`язано його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

В доповненій апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України та обставин скоєння ним злочину, просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року скасувати та направити кримінальне провадження а новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 03.02.2015 року приблизно о 23.00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_8 (матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження і він оголошений в розшук), групою осіб, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . За допомогою заздалегідь підготовленого ключа ОСОБА_6 відкрив вхідні двері та проник до житлового будинку, що належить ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 залишився на вулиці біля вхідних дверей, щоб повідомити спільника про наближення можливих свідків злочину. Скориставшись відсутністю власника помешкання і тим, що за ними ніхто не спостерігає, вони умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали телевізор «LG Joymax» вартістю 500 грн.; DVD програвач «Elenberg P2420», вартістю 200 грн., які належали потерпілому ОСОБА_9 , чим заподіяли останньому матеріальний збиток на загальну суму 700 грн.
Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
В обґрунтування вимог доповненої апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.185 ч.3 КК України та обставин скоєння ним злочину посилається на ті обставини, що в матеріалах кримінального провадження містяться журнал судового засідання та ухвала суду від 27.03.2015 року, але відсутній аудіозапис від вказаної дати. Також судом допущено порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 судом не роз`яснено положення даної статті. Також суд не з`ясував, чи правильно зрозумів обвинувачений положення даної статті, не переконався у добровільності його позиції та не роз`яснив йому, що в такому випадку він буде позбавлений права на оскарження обставин, які не оспорюються в апеляційному порядку.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав доповнену апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі та скасувати вирок суду першої інстанції, направивши кримінальне провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Крім того, ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Також, згідно п.20 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої ст.412 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з журналу судового засідання від 27.03.2015 року (том 1 а.кп.28) та ухвали про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 від 27.03.2015 року (том 1 а.кп.29) у зазначену дату в суді першої інстанції відбулось судове засідання у складі головуючого судді, секретаря, за участю прокурора, під час якого вирішувалось питання з приводу оголошення примусового приводу обвинуваченому, за результатами якого була постановлена та оголошена ухвала.

Але, як було встановлено колегією суддів, звукозапис судового засідання від вищезазначеної дати на технічному носії інформації відсутній.

Крім того, як вбачається з вироку суду та журналу судового засідання від 10.04.2015 року, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України (том 1 а.кп.36-37, 38-39).

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ці роз`яснення суду і пояснення обвинуваченого, потерпілого, прокурора ті інших, мають бути відображені в усіх засобах фіксування кримінального провадження.

Однак, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження були порушені. Проводячи судове слідство в скороченому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав в повному обсязі.

Так, згідно журналу судового засідання від 10 квітня 2015 року (том 1 а.кп.36-38) обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України та йому були роз`яснені наслідки розгляду справи в скороченому провадженні.

Однак, прослухавши та вивчивши технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове засідання в суді першої інстанції від 10 квітня 2015 року, колегією суддів було встановлено, що судом першої інстанції не було з`ясовано, чи правильно розуміють всі учасники судового провадження, тобто обвинувачений та прокурор, зміст тих обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку (6-7 хвилини звукозапису).

Отже, суд першої інстанції, прийнявши рішення згідно ч.3 ст.349 КПК України про недоцільність дослідження доказів, без виконання вимог вищевказаної статті, безпідставно обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи матеріалів справи, і закінчив судове слідство, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Однією із загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист, яке згідно ст.20 КПК України полягає у наданні обвинуваченому можливості надати усні чи письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і надавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, в тому числі і передбачене ст.24 КПК України, якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень суду.

Таким чином, обвинувачений не тільки безпідставно був обмежений в дослідженні доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а й був позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин ухвалений вирок відповідно до ст.370 КПК України внаслідок істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

У зв`язку зі скасуванням вироку по вказаним підставам, колегія судів не входить в обговорення інших доводів апеляції прокурора, які необхідно перевірити при новому розгляді справи по суті суду першої інстанції, усунувши вказані порушення, з дотриманням вимог закону перевірити доводи, зазначені в ухвалі апеляційного суду, та постановити законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

_______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження №11-кп/774/308/к/15 Суддя І інстанції ОСОБА_1

Категорія ст.185 ч.3 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2