АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

26 січня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши відповідність вимогам статті 396 КПК України апеляційної скарги старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року,

УСТАНОВИВ:

Цим вироком у кримінальному провадженні №0000918, внесеному 28.05.2014 р. ДО ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, має середню спеціальну освіту, неодружений, працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 309 КК України, та йому призначене покарання:

за ч. 1 ст. 307 КК України чотири роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 309 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням одного року іспитового строку.

Згідно п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_3 покладені відповідні обов`язки.

Вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судових витрат, пов`язаних із залученням експертів, в суми 2 652 грн. 25 коп.

Також вирішені питання про речові докази в даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 (ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2014 р.) у виді застави в розмірі 97 440 грн. до набрання вироком законної сили залишений без зміни.

Арешт накладений на майно ОСОБА_3 (ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2014 р.) скасований, особисті речі та грошові кошти, передані на відповідальне зберігання у зв`язку з накладенням арешту на майно повернуті ОСОБА_3 .

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_3 вироком суду першої інстанції, старший прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 30.12.2014 р. подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8.12.2014 р. щодо нього в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 скасувати та ухвалити апеляційним судом у цій частині свій вирок, яким визнати його винуватим та призначити покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України чотири роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України шість років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 не оскаржений.

22.01.2015 р. апеляційна скарга старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 на цей вирок суду першої інстанції разом із матеріалами кримінального провадження № 0000918 та судового провадження №759/16454/14-к щодо ОСОБА_3 надійшли до Апеляційного суду м. Києва.

23.01.2015 р. апеляційна скарга подана старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 разом із матеріалами кримінального та судового проваджень щодо ОСОБА_3 передані судді-доповідачу.

Проте під час перевірки відповідності поданої старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 апеляційної скарги вимогам статті 396 КПК України, виявились наявними перешкоди для відкриття у ній апеляційного провадження.

Так, за змістом вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі повинні міститись конкретні вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому об`єктивно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вказівку на підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, вичерпний перелік яких передбачений ст. 409 КПК України, сформульовані з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції має право ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 п. п.1-6 ст. 407 КПК України.

Як убачається з апеляційної скарги /а. с. п. 240/, старший прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8.12.2014 р. у обвинуваченні ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України скасувати.

Між тим, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. ст. 307 КК України Святошинським районним судом м. Києва 8 грудня 2014 р. не ухвалювався.

Отже, апеляційна скарга старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 на вирок суду першої інстанції подана без належного дотримання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що унеможливлює відкриття у ній апеляційного провадження.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 399 КПК України, підлягає залишенню без руху зі встановленням їй достатнього строку для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 398, 399 КПК України, Апеляційний суд м. Києва

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 Грудня 2014 року, ухвалений щодо ОСОБА_3 , залишити без руху.

Встановитистаршому прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_2 семиденний строк з дня отримання нею копії ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційних скарг.

Копії ухвали негайно надіслати старшому прокурору прокуратуру м. Києва ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_4 з ю б і н