Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 1-122/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді - Мельника 1.1,

секретаря - Матейко О.С.

прокурора - Головашкіна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі справу про обвинувачення

ОСОБА_1, 07 квітня 1971 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні пятеро неповнолітніх дітей, працюючого головою селянського фермерського господарства (СФГ) «Золотий тік», невійськовозобовязаного, неесудимого, громадянина України, за ст. 172 ч. 1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, будучи керівником селянського фермерського господарства, вчинив грубе порушення трудового законодавства, а саме, використовував найману працю двох працівників без належного оформлення трудових відносин з ними при слідуючих обставинах:

ОСОБА_1 0.3., будучи засновником та головою СФГ «Золотий тік», використовуючи найману працю і маючи при цьому передбачені законодавством права та обовязки щодо найманих працівників, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 24, 48. 115 КЗпП України та ст. 30 Закону України «Про оплату праці», усвідомлююч протиправний характер своїх дій. Діючи умисно, з метою ухилення від загальнообовязкових платежів до бюджету, без будь-якого оформлення трудових відносин та не зробивши передбачених законодавством про працю записів у трудових книжках, в кінці березня 2010 року прийняв на роботу у свій цех по виготовленню шлакоблоків, який знаходиться в с. Насташине Галицького району і по даний час використовує найману працю різноробочих ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою винність в предявленому обвинуваченні визнав повністю і суду пояснив, що він є засновником та керівником селянського фермерського господарства «Золотий тік» з 16 січня 2003 року по даний час.

В 2009 році він викупив приміщення стайні селянської спілки в с. Насташине Галицького району і частину цього приміщення передав своєму знайомому в оренду для встановлення обладнання по виготовленню шлакоблоків. Орендної плати він не бере, а взамін за це йому дозволен: виготовляти на цьому обладнанні для себе шлакоблоки, виробництво яких не є для нього основним видом діяльності, а шлакоблоки йому були потрібні для - ремонту приміщення стайні. В кінці березня 2010 року він попросиь допомогти йому у виготовленні шлакоблоків ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Їхня робота носила тимчасовий характер і трудових відносин з ними він не оформляв і це йому було невигідно.

16 червня 2010 року державним інспектором праці ОСОБА_5 в нього

було проведено перевірку дотримання вимог трудового законодавства під час

якої й було виявлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 працюють в нього без

оформлення трудових відносин. В даний час ОСОБА_3 з м. Бурштина виїхав

у Донецьку область, а ОСОБА_2 більше в нього не працює.

Усвідомлює, що допустив порушення трудового законодавства, у

вчиненому розкаюється і просив не застосовувати до нього надто суворого

покарання. Вважає за недоцільне досліджувати інші, наявні в справі докази,

оскільки не оспорює фактичних обставин справи і вину свою визнає повністю.

Заслухавши пояснення підсудного, міркування прокурора, який теж

вважає недоцільним дослідження інших доказів суд вважає, що дії ОСОБА_1

слід кваліфікувати за ст. 172 ч. 1 КК України, оскільки він, будучи

керівником селянського фермерського господарства, вчинив грубе порушення

трудового законодавства, а саме, використовував найману працю двох

працівників без належного оформлення трудових відносин з ними. Вину свою

у вчиненому підсудний визнав повністю.

Призначаючи підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості

вчиненого злочину, особу винного, що судиться вперше, у вчиненому

розкаюється, має на утриманні пятеро неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Як особа за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

З врахуванням вищенаведених обставин, які помякшують покарання

підсудному, що в сукупності істотно знижує фактичну ступінь тяжкості

вчиненого злочину і ступінь небезпечності його як особи для суспільства, суд

вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК України суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 172 ч. 1 КК України і

призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 грн.

Запобіжний захід відносно засудженої до вступлення вироку у законну

силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської

області протягом 15 діб з часу проголошення вироку, а для засудженого в цей

же строк, з часу вручення йому копії даного вироку через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_6Мельник