ПОСТАНОВА

27 липня 2007 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в
складі

головуючого - судді Тютюн
Т.М.

при секретарях Ликовій
В.Б., Снісар Т.В., Строжук В.А.,

за участю прокурорів Головкіна
О.В., Синицького О.В.,

представників цивільного позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, неодруженого,
працюючого керуючим магазином "Ноблесс" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Часова група "Г.М. Ф.", зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

установив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому,
що, працюючи керуючим магазином
"Ноблесс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Часова група
"Г.М. Ф." (далі - ТОВ "Часова група "Г.М. Ф."), розташованим в ТРК "Караван" на
АДРЕСА_2, являючись службовою та
матеріально відповідальною особою, в
період з 1 серпня 2006 року по 2 листопада 2006 року привласнив ввірене йому
майно в особливо великих розмірах,
належне ТОВ "Часова група "Г.М. Ф.", за наступних обставин.

Згідно з наказом директора ТОВ "Часова група "Г.М. Ф." №
57-к від 2.08.2005 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду керуючого магазином
"Ноблесс" ТРК "Караван" ТОВ "Часова група "Г.М.
Ф." з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю.

У період з 1 серпня 2006 року по 2 листопада 2006 року ОСОБА_4, працюючи на посаді керуючого магазином, виконував адміністративно-господарські та
організаційно-розпорядчі функції, був
матеріально відповідальною особою,
щомісячно складав службові записки щодо проведених внутрішніх інвентаризацій
в магазині та подавав їх до бухгалтерії ТОВ "Часова група "Г.М.
Ф." для обліку та подальшого формування податкової та іншої
звітності, а тому являвся службовою
особою.

ОСОБА_4, приступивши до виконання
обов'язків керуючого магазином, детально
ознайомився з механізмом обігу та обліку товарно-матеріальних цінностей.
Одноособово відповідаючи за прийом товару в магазині та проведення внутрішніх
щомісячних інвентаризацій товарно-матеріальних цінностей, які проводилися в перших числах місяця, ОСОБА_4 за результатами інвентаризацій
складав службові записки встановленого зразка,
в яких вказував відомості про результати та які передавав до бухгалтерії
ТОВ "Часова група "Г.М. Ф." для здійснення обліку. Під час
проведення інвентаризацій ОСОБА_4 не тільки керував процесом, але і сам мав право приймати участь в їх
проведенні. Крім того, за відсутності
касира магазину ОСОБА_4 єдиний з працівників мав право приймати від клієнтів
грошові кошти за придбані в магазині годинники.

Будучи обізнаним про роботу магазину і маючи можливість приховати недостачу
та уникнути відповідальності, у ОСОБА_4
виник умисел на присвоєння грошових коштів,
виручених від продажу годинників.

У період з 1 серпня 2006 року по 2 листопада 2006 року, ОСОБА_4, являючись матеріально відповідальною особою, шляхом зловживання своїм службовим
становищем, продав дев'ять годинників на
загальну суму 464 862 гривні наступних марок:

· годинник BREITLING А7332111/С598/731Р Emergency Mission - вартістю 36 337 гривень;

· годинник BREITLING B1335611/B723/743P Chronomat Evolution - вартістю 34 818 гривень;

· годинник OMEGA 4186.75.00 DV MANUFACTURE.Ladies - вартістю 115 626 гривень;

· годинник LONGINES L2.655.0.71.2 - вартістю
34 062 гривні;

· годинник LONGINES L2.142.0.73.2 -
вартістю 42 818 гривень;

· годинник BREITLING B1335611/В720/2РАХ Chronomat Evolution - вартістю 47 782 гривні;

· годинник CORUM 985.681.55 F 371 AN41 Admiral Cup - вартістю 115 451 гривня; -годинник LONGINES Е4.241.0.85.6-вартістю 20 153 гривні;

· годинник LONGINES L2.643.4.91.2 -
вартістю 17 815 гривень.

При цьому операції продажу ОСОБА_4 не фіксував за допомогою електронного
реєстратора касових операцій та не вносив відповідні записи про операції
продажу до касової книги магазину. А отримані від продажу годинників грошові
кошти на загальну суму 464 862 гривні,
яка більше ніж у шістсот разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян,
тобто в особливо великих
розмірах,

ОСОБА_4 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ТОВ "Часова група "Г.М.
Ф." матеріальної шкоди на вказану суму.

ОСОБА_4 вдавалось приховувати недостачу,
оскільки під час проведення внутрішніх щомісячних інвентаризацій він
приймав у них безпосередню участь та перевіряв ту групу годинників, з якої було здійснено продаж, а грошові кошти привласнено.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.5 ст. 191 КК України як привласнення службовою
особою шляхом зловживання службовим становищем чужого майна, яке було ввірене особі і перебувало в її
віданні, вчинене в особливо великих
розмірах.

Постановою Оболонського районного суду м.
Києва від 27.07.2007 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за
ч.5 ст. 191 КК України направлено
прокурору Оболонського району м. Києва
для організації проведення додаткового розслідування.

Під час судового розгляду кримінальної справи були встановлені факти
порушення слідчим прокуратури Оболонського району м. Києва Бідою І.О. в ході досудового слідства
норм кримінально-процесуального законодавства України.

Згідно з ст. 22 КПК України
прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин справи,
виявити як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його
відповідальність.

В ході досудового слідства слідчим,
в провадженні якого перебувала кримінальна справа, вимоги цієї норми постійно порушувалися.

Так, обвинувачення ОСОБА_4
пред'явлено неконкретно, зокрема, не зазначено,
на чому грунтується висновок слідчого,
що ОСОБА_4 був службовою особою та виконував
адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, посилання на відповідну посадову інструкцію
відсутнє. Також не вказано, які функції
він здійснював у керуванні магазином, що
давало б підстави вважати його службовою особою, а також які службові обов'язки він використав
для привласнення ввіреного йому майна.

Роблячи висновок про привласнення грошей на суму 464 862 гривні, слідчий одночасно робить висновок, що вказана сума у власність магазину не
надійшла. Таким чином обвинувачення містить суттєві протиріччя, яке майно,
гроші чи безпосередньо годинники привласнив ОСОБА_4

Згідно з ст. 132 КПК України у
постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути зазначено час, місце та інші обставини вчинення
злочину, наскільки вони відомі слідчому.

На порушення вимог вказаної статті,
а також ст. 22 КПК України
слідчий в ході досудового слідства не вжив заходів для встановлення цих
обставин та не навів їх, що є порушенням
права обвинуваченого на захи ст.

Згідно ч.2 ст. 74 КПК України
показання обвинуваченого, в тому числі й
такі, в яких він визнає себе винним, підлягають перевірці. Визнання обвинуваченим
своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні
цього визнання сукупністю доказів, що є
в справі.

Всупереч вимогам вказаної статті та
ст. 22 КПК України слідчий лише констатував в обвинувальному
висновку, що ОСОБА_4 повністю визнав
вину. При цьому, як вбачається з
протоколів допиту підозрюваного та обвинуваченого, це не відповідає дійсності. Слідчим не було
належним чином допитано ОСОБА_4 по всім обставинам привласнення майна, не було проведено жодних слідчих дій, крім допиту свідків, направлених для встановлення об'єктивної
істини в справі.

У справі в томі 1 на аркушах 3-87 містяться заяви, копії довідок, наказів,
накладних, службових та
доповідних записок, установчих
документів, інвентаризаційного опису
товарно-матеріальних цінностей,
порівняльної відомості, актів
службового розслідування та відмови від підпису, аудиторського звіту. Обґрунтовуючи
обвинувачення вказаними доказами,
слідчим не вжито жодної дії щодо визначення процесуального статусу цих
документів, вони, не оглянуті та не приєднані до справи. У
справі відсутні дані про джерела отримання цих документів, що позбавляє суд можливості оцінити їх з
точки зору достовірності та допустимості.

Обвинувальний висновок у вказаній справі,
незважаючи на явні порушення,
допущені слідчим в ході досудового слідства, був затверджений прокурором Оболонського
району м. Києва Головкіним О.В. та
справа направлена до суду для розгляду по суті.

Крім цього, як вбачається з
протоколу про пред'явлення обвинуваченому та його захиснику для ознайомлення
матеріалів кримінальної справи від 18.04.2007 року, ОСОБА_4 та захисник знайомилися з справою в
приміщенні прокуратури Оболонського району м.
Києва, однак на той час
обвинувачений перебував під вартою і утримувався в Київському СІЗО № 13 ДДУПВП.
На запит суду надійшла відповідь з Київського СІЗО № 13 ДДУПВП, що 18.04.2007 року ОСОБА_4 з вказаної
установи до прокуратури Оболонського району м.
Києва не вивозився, а слідчий
відвідував його у вказаній установі.

При цьому слідчим не було складено окремий протокол про ознайомлення з
матеріалами справи захисника на порушення вимог
ст. 218 КПК України.

Згідно з ст. 23 КПК України суд при
наявності на те підстав виносить окрему постанову, якою звертає увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на
встановлені по справі факти порушення закону,
причини і умови, що сприяли вчиненню
злочину і вимагають вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 232,
340 КПК України, суд

постановив:

Довести до відома керівництва Прокуратури м. Києва вищевикладені факти про недоліки в
організації роботи прокуратури Оболонського району м. Києва,
зазначені в постанові, та
необхідність вжиття дієвих заходів для їх усунення.

Про вжиті заходи повідомити суд протягом одного місяця.

Постанову направити для відома Прокурору м.
Києва.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту її
проголошення.