Дата документу Справа № 226/997/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/507/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.186 ч.2 КК України ОСОБА_1 Єдиний унікальний № 226/997/14-к Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001297, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 20.07.2009р. Ворошиловським районним судом м.Донецька за ст.190 ч.1 КК України до громадських робіт строком 60 годин;

2) 25.12.2013р. Димитровським міським судом Донецької області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2, 185 ч.3, ст.190 ч.2, ст.186 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд, виправдовуючи ОСОБА_6 за епізодом крадіжки у ОСОБА_11 не врахував, що п`ятнадцята цифра коду ІМЕІ є контрольною сумою, яка обчислюється на основі попередніх 14 цифр, а також те, що згідно інформації ПрАТ МТС Україна наступною сім-картою, за допомогою якої здійснювалися дзвінки з мобільного телефону потерпілої була сім-карта, якою на той час користувався ОСОБА_6 , тому висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_6 за даним епізодом не відповідає дослідженим доказам. Висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні крадіжки у потерпілої ОСОБА_12 також суперечить дослідженим доказам, оскільки в ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 27.02.2014р. свідок ОСОБА_13 впізнав саме ОСОБА_6 як особу, яка продала йому ноутбук. Крім того, висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України відносно потерпілої ОСОБА_14 також суперечать сукупності досліджених доказів, оскільки потерпіла детально описала одяг та зовнішні прикмети грабіжника та даний опис повністю співпав із зовнішніми рисами грабіжника, про якого повідомила потерпіла ОСОБА_15 , що можна спостерігати порівнявши відеозапис, на якому зафіксований грабіж стосовно ОСОБА_14 та фототаблицю до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2014р., в ході якого потерпіла ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_6 як хлопця, що відкрито заволодів її майном. Крім того, та обставина, що грабежі стосовно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 були вчиненні з різницею в один день та однаковим способом, свідчить про те, що обидва ці злочини були вчиненні однією особою, а саме обвинуваченим.

З урахуванням наведеного прокурор просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 186 ч.2 КК України в обсязі висунутого обвинувачення та призначити йому покарання: за ст.185 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі; за ст.185 ч.3 КК України 4 роки позбавлення волі; за ст.190 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі; за ст.186 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком за ст.185 ч.2 КК України, та невідбутої частини покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25.12.2013р., призначити 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.ч.1, 2 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за кожний злочин за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2, 186 ч.2 КК України, призначити 6 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного даним вироком на підставі ст.70 ч.4 КК України, до покарання, призначеного даним вироком в порядку ст.70 ч.ч.1, 2 КК України остаточно призначити 8 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що злочини, за які він засуджений, він не вчиняв та його вина не доведена Крім того, по епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_18 впізнання з потерпілою проводилося з порушенням вимог кримінального процесуального закону, потерпіла дала суперечливі покази, однак судом ці протиріччя не були усунені, згідно експертизи на замку з дверей слідів взламу або інших пошкоджень виявлено не було, з банківської картки потерпілої будь-які сліди не знімалися та експертиза по ній не проводилася; по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_19 впізнання з потерпілим не проводилося, та в судовому засіданні потерпілий не впізнав його як особу, яка вчинила відносно нього злочин, свідок ОСОБА_20 не був допитаний в судовому засіданні, однак суд всупереч вимогам ст.95 КПК України послався у вироку на покази, дані ним під час досудового розслідування, експертиза по портмоне потерпілого не проводилася; по епізоду грабежу відносно потерпілої ОСОБА_17 впізнання за участю потерпілої проведено з порушенням вимог закону, експертиза по гаманцю потерпілої не проводилася; стосовно епізоду шахрайства відносно потерпілого ОСОБА_21 , то потерпілий сам віддав йому свій телефон в рахунок погашення боргу у сумі 300 грн. Крім того, свідки у справі також давали суперечливі покази.

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:
- за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ст.190 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком за ст.185 ч.2 КК України, та невідбутої частини покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 25.12.2013р., призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.ч.1, 2 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за кожний злочин за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2, 186 ч.2 КК України по даному вироку, призначено 6 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.ч.1, 2 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного даним вироком в порядку ст.70 ч.4 КК України, до покарання, призначеного даним вироком в порядку ст.70 ч.ч.1, 2 КК України, остаточно призначено 7 років 10 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 28.02.2014р.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишений у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5035 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Крім того, ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ст.185 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_11 , ст.185 ч.3 КК України у відношенні ОСОБА_12 , ст.186 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_14 та він виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених: ст.185 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_11 , ст.185 ч.3 КК України у відношенні ОСОБА_12 , ст.186 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_14 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого;

обвинувачений ОСОБА_6 , захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, а також заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи, що потерпілі, законний представник неповнолітньої потерпілої належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційних скарг, заяв про відкладення розгляду від них не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за їх відсутності.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_6 16.08.2013р., приблизно о 13.50 год., перебуваючи на другому поверсі будівлі медико-оздоровчої служби ВП Шахта Центральна ДП Красноармійськвугілля, що розташована за адресою: вул.Артема, 4, м.Димитров Донецької області, через дверний отвір побачив на тумбі з дзеркалом у масажному кабінеті гаманець чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_19 , після чого, через незаперті двері вказаного масажного кабінету, зайшов до вказаного приміщення, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисних спонукань викрав вищевказаний гаманець, який належить ОСОБА_19 вартістю 200 грн., в якому знаходилися: грошові кошти у сумі 300 грн., банківська картка банку Аваль на ім`я ОСОБА_19 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_19 , серії НОМЕР_1 , яке не представляє матеріальної цінності для потерпілого; технічний паспорт на автомобіль марки Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_19 серії 12ЯЯЯ № 387209, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого, після чого покинув місце вчинення вказаного злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_19 завдані матеріальні збитки на загальну суму 500 грн.

Крім того, 22.01.2014р., приблизно об 11.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на 2-му поверсі загальноосвітньої школи №6 Димитровського міського відділу освіти, яка розташована на м-ні Західний м.Димитров Донецької області, з метою повторного вчинення таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття навісного замка на двері, проник до приміщення зберігання господарського інвентарю та, перебуваючи у вказаному приміщенні, побачив на стільці жіночу сумку, яка належить ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих спонукань викрав з вказаної жіночої сумки гаманець червоного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_22 вартістю 100 грн., в якому знаходилися: 2 банківські картки Ощадбанк, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють; різноманітні чеки та клаптики паперу з написом пін-кодів до банківських карток, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють; кредитна картка банку Приватбанк, яка також для потерпілої матеріальної цінності не представляє, після чого покинув місце вчинення вказаного злочину. У той же день, тобто 22.01.2014р. у денний час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 з метою подальшого використання викраденої банківської картки умисно, повторно, з корисних спонукань, пішов до банкомату самообслуговування, який розташований у буд.№10 м-ну Західний м.Димитров Донецької області, де, скориставшись викраденим разом з кредитною банківською карткою банку Приватбанк на ім`я ОСОБА_23 клаптиком паперу на якому напис пін-кодів банківських карток, умисно, повторно, з корисних спонукань з кредитної картки банку Приватбанк, яка належить ОСОБА_22 зняв грошові кошти в сумі 6400 грн. та викраденим майном розпорядився на свій розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_22 завдано матеріальні збитки на загальну суму 6500 грн.

Крім того, 20.01.2014р., приблизно о 17.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу Палацу Спорту Олімп, розташованого по вул.Ватутіна, м.Димитров Донецької області, зустрівся з раніше йому знайомим потерпілим ОСОБА_24 та, побачивши у останнього належний йому мобільний телефон марки Lenovo A 376, попросив у останнього належний йому мобільний телефон під приводом здійснити дзвінок з даного мобільного телефону, після чого, маючи корисливий намір, спрямований на повторне незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживаючи довірою ОСОБА_24 , після чого викрадене майно потерпілому не повернув, залишив місце злочину і телефоном розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_6 своїми умисними діями повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_24 заволодів мобільним телефоном марки Lenovo А 376 вартістю 1430 грн., чим спричинив матеріальні збитки ОСОБА_25 на вказану суму.

Крім того, 24.02.2014р., приблизно о 12.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину Візит, розташованого по пров.Брудіна м.Димитров Донецької області, побачив раніше невідому йому жінку - потерпілу ОСОБА_15 , у якої в руках знаходився поліетиленовий пакет з продуктами харчування та зверху у вказаному пакеті на продуктах харчування знаходився гаманець чорного кольору прямокутної форми, який також належить потерпілій ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_6 з метою повторного вчинення відкритого заволодіння майном ОСОБА_15 пішов за останньою та коли потерпіла ОСОБА_15 проходила поблизу буд.59 по вул.Краснолиманська м.Димитров Донецької області, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, підбіг с заду до потерпілої ОСОБА_15 та умисно, повторно, відкрито заволодів гаманцем чорного кольору, який належить ОСОБА_15 , який для неї матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 5035 грн., а також 3 банківські картки банку Ощадбанк, банківська картка банку Промінвестбанк, фотокартка чоловіка потерпілої, розклад руху автобусів, які не представляють для потерпілої ОСОБА_15 матеріальної цінності та з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_15 завдані матеріальні збитки на загальну суму 5035 грн.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 01.09.2013р., в ранковий час, точного часу слідством не встановлено, перебуваючи на 3-му поверсі загальноосвітньої школи №9 Димитровського міського відділу освіти, яка розташована на м-ні Західний м.Димитров Донецької області, з метою повторного вчинення таємного викрадення чужого майна, через незаперті двері у навчальному класі англійської мови, розташованому на 3-му поверсі, проник до вказаного навчального класу, де побачив на підвіконні вікна у вказаному класі жіночу сумку чорного кольору, яка належить неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 після чого, з метою повторного вчинення крадіжки чужого майна, підійшов до вказаного підвіконня та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих спонукань викрав з вказаної сумки мобільний телефон марки Samsung GT-C3300 рожевого кольору вартістю 900 грн., який належить потерпілій ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора МТС з мобільним номером НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, після чого покинув місце вчинення вказаного злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_11 завдано матеріальні збитки на загальну суму 970 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 досудовим слідством кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 09.01.2014р., в денний час, точного часу слідством не встановлено, перебуваючи на 2-му поверсі приміщення дитячого садку Конвалія, розташованого на кварталі 40 м.Димитров Донецької області, з метою повторного вчинення крадіжки чужого майна, підійшов до двері методичного кабінету, розташованого на 2-му поверсі вказаного дитячого садка, де шляхом підбору ключа, проникнув до приміщення методичного кабінету та, знаходячись у методичному кабінеті, побачив на столі ноутбук марки Asus A6R вартістю 500 грн., який належить потерпілій ОСОБА_12 , викрав його, після чого покинув місце скоєння злочину та викраденим ноутбуком розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_12 завдані матеріальні збитки у сумі 500 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 досудовим слідством кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 23.02.2014р., приблизно об 11.00 год., проходячи по вул.Ватутіна, м.Димитров Донецької області, побачив раніше невідому йому жінку - потерпілу ОСОБА_14 , у якої в руках знаходився поліетиленовий пакет з продуктами харчування та зверху у вказаному пакеті на продуктах харчування знаходився гаманець коричневого кольору, який також належить потерпілій ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_6 з метою повторного вчинення відкритого заволодіння майном ОСОБА_14 пішов за останньою та, коли потерпіла ОСОБА_14 перебувала поблизу під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 , то ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_14 та умисно, повторно, відкрито заволодів гаманцем коричневого кольору, який належить ОСОБА_14 вартістю 120 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 83 грн. та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_14 , яке для неї матеріальної цінності не представляє та з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_14 завдані матеріальні збитки на загальну суму 203 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 досудовим слідством кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене повторно.

При розгляді кримінального провадження суд виправдав обвинуваченого ОСОБА_6 за вказаними епізодами у зв`язку з недоведеністю вчинення цих злочинів обвинуваченим.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України у відношенні потерпілого ОСОБА_19 , ст.185 ч.3 КК України у відношенні потерпілої ОСОБА_23 , за ст.190 ч.2 КК України у відношенні потерпілого ОСОБА_24 , за ст.186 ч.2 КК України у відношенні ОСОБА_15 , доведена сукупністю наведених у вироку доказів, а саме: показаннями потерпілих, свідків, матеріалами кримінального провадження.

Посилання обвинуваченого про порушення вимог КПК України при розгляді справи, є необґрунтованими, оскільки розгляд справи суд провів відповідно до вимог КПК України, а саме: допитав потерпілих, свідків, дослідив документи та відеозаписи.

Дослідивши указані докази, проаналізувавши їх та надавши їм належну юридичну оцінку, суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку, та обґрунтовано не прийняв до уваги показання обвинуваченого про непричетність до вчинення цих злочинів, оскільки показання потерпілих, свідків є логічними, послідовними, узгоджуються та підтверджуються іншими доказами, а саме: протоколами огляду місць події, речових доказів, впізнання, висновком товарознавчої експертизи.

Так, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2014 року, 13.02.2014 року, 10.02.2014 року потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 впізнали ОСОБА_6 як хлопця, який відносно них скоїв злочини (т.1, а.с.115-120; т.2, а.с.27, 39-40).

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ст.ст.185 ч.2, 3; 190 ч.2, 186 ч.2 КК України.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки суду про недоведеність вчинення обвинуваченим злочинів відносно потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і виправданням обвинуваченого за вказаними епізодами.

Так, відповідно до матеріалів справи, суд, виправдовуючи обвинуваченого, всебічно та повно дослідив показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , свідків, зібрані по справі докази, які стосуються об`єму обвинувачення в цій частині та дав їм належну оцінку в їх сукупності.

Зокрема, виправдовуючи обвинуваченого у вчиненні крадіжки мобільного телефону у ОСОБА_11 , суд зазначив, що оглянутий мобільний телефон Самсунг GT-C3300 має ІМЕІ НОМЕР_4 , а у відомостях ПрАТ МТС Україна щодо з`єднання, з якого відбулися дзвінки, вказаний ІМЕІ НОМЕР_5 . Тобто ІМЕІ вилученого мобільного телефону не відповідає ІМЕІ телефону з сім-картою НОМЕР_6 , з якого 02.09.2014р. здійснювалися дзвінки. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що телефон, який він подарував своїй хрещеній, він придбав при вході в ринок м.Красноармійська, свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 підтвердили покази обвинуваченого.

Крім цього, виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки ноутбуку Asus A6R, який належить ОСОБА_12 , суд першої інстанції правильно вказав, що покази обвинуваченого про те, що вказаний ноутбук він придбав у ОСОБА_29 за 200 гр., а потім перепродав його ОСОБА_13 за 500 гр. не спростовані органом досудового розслідування, а покази потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_30 не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні даного злочину.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування не надано доказів, що саме ОСОБА_6 скоїв відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_14 , оскільки сама потерпіла пояснила, що не зможе впізнати особу, яка в неї витягла гаманець з грошима з сумки, а відеозапис з камер спостереження не дає змоги ідентифікувати особу за рисами обличчя, яка забрала гаманець у потерпілої ОСОБА_14 , а доводи прокурора про те, що оскільки грабежі стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були вчиненні з різницею в один день та однаковим способом, не свідчать про те, що обидва ці злочини були вчиненні однією особою, а саме обвинуваченим.

Враховуючи, що ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя визнання особи винною можливо лише за умови доведеності її вини, колегія суддів вважає, що свої висновки щодо отриманих доказів, які стосуються об`єму обвинувачення, та їх оцінки в сукупності з іншими наведеними у вироку та узгодженими між собою доказами про недоведеність вчинення обвинуваченим вищевказаних злочинів, суд належним чином мотивував та обґрунтовано виправдав обвинуваченого. З цими висновками погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4