Справа №11-1308Головуючий у І інстанціїХрипун
Категорія61Доповідач у 2 інстанції Говоруха
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2011 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Ігнатюка О.В.,

суддів Полосенка В.С., Говорухи В.І.,

за участю прокурора Скрипки І.М., засудженого та його захисника-адвоката ОСОБА_1, розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2010 року, яким -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, працюючий на посаді голови Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.366 КК України і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень з позбавлення права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на строк 1 (один) рік.

Вироком постановлено стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1504 грн. 68 коп.

Цим же вироком ОСОБА_2 виправданий за ч.2 ст. 364 КК України.

Як указано у вироку ОСОБА_2 скоїв злочин при наступних обставинах.

6 липня 2010 року ОСОБА_2, достовірно знаючи, що сесією Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області рішення про виділення у власність земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приймалось, надав землевпоряднику сільської ради ОСОБА_5, яка була не обізнана про злочинні наміри ОСОБА_2 протиправну вказівку підготувати завідомо неправдиві рішення Музичанської сільської ради від 6 липня 2010 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с. Музичі по вул. Дубова, площею 0,15 га.

На виконання вказівки Музичанського сільського голови землевпорядник ОСОБА_5Г підготувала вказані вище завідомо неправдиві документи, надала їх на підпис ОСОБА_2, який, будучи службовою особою, 6 липня 2010 року близько 10 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні Музичанської сільської ради по вул. Ватутіна, 1 в с. Музичі Києво-Святошинького району Київської області, підписав та скріпив гербовою печаткою Музичанської сільської ради два завідомо неправдиві рішення сесії Музичанської сільської ради від 6 липня 2010 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с. Музичі по вул. Дубова, площею 0,15 га.

Рішення сільської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки, є документами, які складаються і видаються службовими особами від імені органів місцевого самоврядування, посвідчують факти і події, що мають юридичне значення, і мають необхідні реквізити (печатку, номер, дату, підпис), тому вони є офіційними документами.

Вказані неправдиві документи ОСОБА_2 видав ОСОБА_6 для їх подальшої передачі ОСОБА_3

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що, зловживаючи своїм службовим становищем, спричинив тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди ОСОБА_3 на суму 140 тис.грн., які останній сплатив за підписання ОСОБА_2 рішення сесії про надання у власність земельних ділянок, що більш ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та порушення законного права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на безоплатне отримання у власність земельних ділянок, підриву авторитету органів місцевого самоврядування, виходячи з наступного.

Будучи сільським головою, ОСОБА_2 здійснював функції представника влади, та обіймав посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, тобто відповідно до прим. 1 до ст. 364 КК України являвся службовою особою, займав відповідальне становище.

Так, на початку травня 2010 року мешканець м. Києва ОСОБА_3 звернувся до своєї знайомої ОСОБА_7, яка займається наданням посередницьких послуг при вирішенні земельних питань з проханням допомогти йому придбати 2 земельні ділянки в межах Києво-Святошинського району Київської області для себе та матері дружини - ОСОБА_4

Займаючись цим питанням, ОСОБА_7 від свого знайомого ОСОБА_6 дізналась, що в межах Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області є ділянки, які можливо отримати у власність. Крім цього, ОСОБА_7 стало відомо, що ОСОБА_6 перебуває у дружніх стосунках з головою Музичанської сільської ради ОСОБА_2

У звязку з цим ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_6 з проханням дізнатися у голови Музичанської сільської ради ОСОБА_2, за яких умов можливо вирішити питання щодо надання у власність ОСОБА_3 та його тещі земельних ділянок в с. Музичі.

ОСОБА_6 звернувся з даним питання до голови Музичанської сільської ради ОСОБА_2

При цьому ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем, зазначив, що є 2 вільні ділянки в межах с. Музичі, однак, якщо ОСОБА_3 має бажання отримати їх у власність останній повинен перерахувати на рахунок Музичанської сільської ради 140 тис. грн.

В подальшому, прагнучи отримати матеріальну винагороду від своєї участі у вирішенні питання щодо виділення земельних ділянок ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7, щоб остання висунула ОСОБА_3 вимогу передати їм 310 тис. грн., з яких 140 тис. грн. він планував перерахувати на Музичанську сільську раду, а 170 тис. грн. розділити з ОСОБА_7

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодилась і вказала ОСОБА_3 остаточну суму, яку він повинен був передати за вирішення питання щодо надання йому у власність земельних ділянок в розмірі 310 тис. грн. На ці умови ОСОБА_3 змушений був погодитися, про що ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_2

Після цього ОСОБА_3 написав заяву про виділення земельних ділянок, яку разом з іншими документами ОСОБА_7 передала ОСОБА_6, який, в свою чергу, передав їх ОСОБА_2

6 липня 2010 року ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, хибно сприймаючи інтереси служби, діючи в інтересах третіх осіб в інтересах Музичанської сільської ради, які полягають в одержанні коштів на рахунок сільської ради у спосіб, не передбачений законом, достовірно знаючи, що сесією Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ні 06 липня 2010 року, ні в будь-який інший час рішення про виділення у власність земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не приймалось, надав землевпоряднику сільської ради ОСОБА_5, яка була не обізнана про злочинні наміри ОСОБА_2 вказівку підготувати завідомо неправдиві рішення Музичанської сільської ради від 06 липня 2010 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с. Музичі по вул. Добова, площею 0,15 га кожному.

На виконання вказівки Музичанського сільського голови землевпорядник ОСОБА_5 підготувала зазначені вище завідомо неправдиві документи, які надала на підпис останньому.

ОСОБА_2, будучи службовою особою, 6 липня 2010 року близько 10 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні Музичанської сільської ради, підписав та скріпив гербовою печаткою Музичанської сільської ради завідомо неправдиві два рішення сесії Музичанської сільської ради від 6 липня 2010 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в с. Музичі по вул. Добова, площею 0,15 га кожному.

Вказані підроблені документи ОСОБА_2 видав ОСОБА_6 для їх подальшої передачі ОСОБА_3

Отримані від ОСОБА_2 рішення, ОСОБА_6 через ОСОБА_7 передав ОСОБА_3, а останній в свою чергу передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 310 тис. грн.

На вирок суду прокурором, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, подано апеляцію в якій, він просить вирок суду скасувати, у звязку істотним порушенням кримінально-процесуального законодавства, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляції посилається на те, що суд, всупереч вимогам ст. 323 КПК України необґрунтовано виправдав ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 364 КК України та неправильно перекваліфікував його дії на ч. 1 ст. 366 КК, оскільки, під час судового слідства ОСОБА_2 не заперечував факт вимагання грошової винагороди в сумі 70 000 грн. за кожну земельну ділянку. Грошові кошти фактично вибули з володіння ОСОБА_3, та тільки завдяки припиненню незаконних дій засудженого не були перераховані на рахунок сільської ради.

Також прокурор не погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що підрив авторитету органів місцевого самоврядування не може вважатись істотною шкодою. Так, ОСОБА_2, очолюючи орган місцевого самоврядування, своїм вчинком фактично підірвав авторитет вказаного органу та одночасно порушив законне право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на безоплатне отримання у власність земельних ділянок.

Крім того, на думку прокурора, судом допущено неправильне застосування кримінального закону, оскільки при призначенні покарання у виді штрафу додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю призначенню не підлягає.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляцію задовольнити, вирок скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, виступ засудженого та його адвоката, які не погоджуючись з апеляцією прокурора заявили клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_8 України «Про амністію у 2011 році»і звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, апеляційний суд, обговоривши доводи апеляції, та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду 1-ї інстанції про винність засудженого у скоєнні службового підроблення відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на повно, всебічно і обєктивно досліджених в судовому засіданні, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказах, які зібрані по справі.

В обґрунтування висновку суду про винність ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України судом обґрунтовано покладені покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, висновки експерта криміналіста про те, що підписи в копіях рішень Музичанської сільської ради від 6 липня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність зроблені ОСОБА_2, а також покази самого засудженого, який повністю визнав свою вину у скоєному.

Дії засудженого судом правильно кваліфіковано за ст. 366, ч.1 КК України.

Одночасно засудженого було обґрунтовано виправдано за ч.2 ст. 364 КК України, даний висновок у вироку належним чином мотивований.

Доводи апеляції прокурора про необґрунтоване виправдання засудженого за ч.2 ст. 364 КК України та про неправильну кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 366 КК України, внаслідок неналежної оцінки зібраних у справі доказів, неповноти судового слідства не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 364 КПК України спричинення істотної шкоди є обовязковою ознакою обєктивної сторони даного злочину. Наявність тяжких наслідків є обовязковою ознакою обєктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Визначення істотної шкоди та тяжких наслідків дане у примітках 3 і 4 до ст. 364 КК України.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність як істотної шкоди, так і тяжких наслідків від вчинення засудженим діяння, поставленого йому у вину, як вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Дослідивши всі зібрані по справі докази, місцевий суд прийшов до висновку, що досудовим та судовим слідством не добуто доказів того, що неправомірними діями ОСОБА_2 ОСОБА_3 спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на суму 140 тис. грн. Мотивуючи своє рішення, суд вказав, що грошові кошти ОСОБА_3 на рахунок Музичанської сільської ради перераховані не були. Передача ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 310 тис. грн. ОСОБА_7 не охоплювалися умислом ОСОБА_2, тому цей факт не може бути доказом його вини у спричиненні тяжких наслідків ОСОБА_3 Жодним чином не було порушено і право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на безоплатне отримання у власність земельних ділянок, оскільки вони самі виявили намір отримати земельні ділянки не безоплатно в порядку загальної черги, а позачергово, з внесенням певних благодійних коштів на рахунок селищної ради відповідно до порядку раніше встановленому рішеннями Музичанської селищної ради (а. с. 141-142 т.2). Підрив авторитету органів місцевого самоврядування не є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.364 КК України, а є субєктивним оціночним поняттям і не є юридичним критерієм, який може використовуватись для кваліфікації даного злочину.

Із урахуванням цих висновків, положень п.п.3 і 4 Примітки до ст. 364 КК України суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність як істотної шкоди, так і тяжких наслідків від дій засудженого і, як наслідок цього, про відсутність в діях засудженого обєктивної сторони злочину, передбаченого ст. 364 КК України. У звязку із викладеним виправдання ОСОБА_2 за ч.2 ст. 364 КК України за відсутності в його діях складу цього злочину є законним і у вироку належним чином мотивованим. Із тих же самих міркувань та застосувавши ті ж самі норми закону, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність перекваліфікації дій засудженого із ч.2 на ч.1 ст. 366 КК України.

Матеріали справи указують на те, що судове слідство у цій справі проведене повно та всебічно, усі істотні обставини у справі зясовані із належною повнотою. Невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи судом при постановленні вироку не допущено. Надавши перевагу одним доказам перед іншими, суд належним чином мотивував свої висновки. Ці висновки відповідають як матеріалам справи, так і вимогам закону. Колегія суддів відмічає при цьому те, що при закінченні судового слідства прокурором не було заявлено будь-яких клопотань щодо необхідності збирання чи витребування доказів, що, у сукупності із вищевикладеним, указує на необґрунтованість доводів його апеляції про неповноту судового слідства чи невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Із урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляції прокурора про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неповноту проведеного судового слідства, та неправильне застосування кримінального закону не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах закону.

Що ж стосується посилання прокурора на порушення допущені при призначенні засудженому покарання, то суд апеляційної інстанції вважає можливим зазначене питання не розглядати, оскільки вирок в частині засудження ОСОБА_2 за ч.1 ст. 366 КК України підлягає скасуванню, а справа закриттю з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, злочин засудженим був вчинений 6 липня 2010 року, тобто до набрання чинності ОСОБА_8 України "Про амністію у 2011 році " від 8 липня 2011 року. Скоєний ОСОБА_2 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, засуджений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на момент набрання чинності зазначеним законом йому виповнилось 68 років.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що засуджений ОСОБА_2 підпадає під дію ст.1 п. "г" ОСОБА_8 України "Про амністію у 2011 році" від 8 липня 2011 року.

У зв'язку із тим, що засуджений ОСОБА_2 не підпадає під визначений у ст. 7 цього ОСОБА_8 перелік осіб, до яких амністія не застосовується та заявив у суді відповідне клопотання, колегія суддів вважає за необхідне застосувати амністію щодо засудженого ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 6 ОСОБА_8 України "Про амністію у 2011 році" особи, які підпадають під дію ст. 1 цього ОСОБА_8, справи щодо яких розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини вчинені до набрання чинності цим законом, звільняються від кримінальної відповідальності. За змістом ст. 376 КПК України у випадку встановлення апеляційним судом обставин, визначених у ст. 6 КПК України, обвинувальний вирок скасовується, а кримінальна справа закривається. У зв'язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо ОСОБА_2 скасувати, звільнити його від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу закрити.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції задоволити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2010 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України звільнити із підстав, передбачених п «г»ст.1, ст.6 ОСОБА_8 України "Про амністію у 2011 році" від 8 липня 2011 року.

Кримінальну справу щодо обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України закрити із підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 6 КПК України.

Речові докази по справі цифровий магнітофон марки « Олімпус»та грошові кошти в сумі 310 000 грн. повернути власнику - ОСОБА_3, оригінал книги «Реєстація заяв громадян на отримання земельних ділянок під індивідуальне будівництво»повернути до Музичанської сільської ради Києво Святошинського району Київської області, інші речові докази, перераховані на а.с. 203-205 т.3 зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 скасувати.