УХВАЛА

Іменем України

11
вересня 2007 року апеляційний суд Житомирської області в складі: головуючого -
судді Фоміна Ю.В.,

суддів Зав'язуна С.М. та

Михайловського В.І.

з участю: прокурора
РуденкаВ.І.

захисника ОСОБА_2. засудженого ОСОБА_1. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями з
доповненнями прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої
інстанції, та засудженого ОСОБА_1. з доповненнями та змінами на вирок
Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2006 року,

встановив:

Цим
вироком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України,
освіта середня, одружений, приватний підприємець, судимий 15 листопада 2000
року Нікітовським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. ст. 145
ч. 1, 140 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі. Постановою Єнакіївського
районного суду від 8 вересня 2003 року звільнений від покарання за Законом
України " Про амністію " від 11 липня 2003 року, -

Справа № 11-
640/2007
Головуючий в суді 1 інстанції : Іонніков В.М.

Категорія : ст.
185 ч. ч. З та 4 КК України Доповідач : Фомін Ю.В.

засуджений за ст. 198 КК України
на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76
КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і на нього покладені певні
обов'язки.

Зараховано засудженому ОСОБА_3. час перебування його під вартою з 17 жовтня
2005 року по 27 червня 2006 року.

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та житель АДРЕСА_2, українець, громадянин України, не
працюючий, освіта середня, не одружений, судимий:

· 15
листопада 2000 року Нікітовським районним судом м. Горловка Донецької
області за ст. ст. 198- 2
ч. 2, 140 ч. З та 4 КК України на 6 років позбавлення волі;

· 2 серпня
2001 року Центральним районним судом м. Горловка
Донецької області за ст. 140 ч. З КК України на 6 років позбавлення волі.
Постановою Волновахського районного суду Донецької області від 9 березня 2005
року звільнений умовно - достроково на 1 рік 10 місяців 10 днів.

засуджений : -
за ст. 185 ч. З КК України на 4 роки позбавлення волі, - за ст. 185 ч. 4 КК
України на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено
покарання 5 років 3 місяці позбавлення
волі.

У відповідності
із ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднана не відбута частина
покарання за вироком Центрального районного суду м. Горловка Донецької
області від 2

серпня 2001 року і ОСОБА_1 остаточно визначено покарання за сукупністю
вироків 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженим залишений попередній :

·
ОСОБА_1 - взяття під варту ;

·
ОСОБА_3 - підписку
про невиїзд з
місця постійного проживання.

Стягнуто
з засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь потерпілих :

·
ОСОБА_5. 41005 гривень ;

·
ОСОБА_4.2385
гривень.

Згідно з вироком 15 серпня 2005 року біля 1 години 30 хвилин ОСОБА_1. з
метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до буд. АДРЕСА_3, де він
шляхом підбору ключа, проник до приміщення кв. НОМЕР_1, звідки таємно викрав
майно, яке належить ОСОБА_6. на загальну суму 4825 гривень.

Після чого ОСОБА_1. з вищевказаним майном вийшов на вулицю, де на лавочці
сидів ОСОБА_7., який допоміг йому донести сумки з майном, завідомо здобутим
злочинним шляхом до Житнього базару в м. Житомирі. Там вони разом продали його
не встановленим слідством особам. Таким чином ОСОБА_7., заздалегідь не
обіцяючи, зберігав та збув майно, здобуте ОСОБА_1. завідомо злочинним шляхом.

16 серпня 2005 року біля 2 години ОСОБА_1. з метою
повторного викрадення чужого майна, підійшов до буд. АДРЕСА_4, де він шляхом
підбору ключа, проник до кв. НОМЕР_2, звідки повторно таємно викрав майно, яке
належить ОСОБА_8. на загальну суму 4835 гривень.

ОСОБА_1. з цим майном вийшов на вулицю, де неподалік на лавочці сидів
ОСОБА_7., який допоміг донести сумку з майном, завідомо здобутим злочинним
шляхом, та продати його не встановленим слідством особам. Таким чином ОСОБА_7.,
заздалегідь не обіцяючи, зберігав та збув майно, здобуте завідомо злочинним
шляхом.

В період часу з
28 серпня 2005 року по 4 вересня 2005 року ОСОБА_1., з метою повторного
таємного викрадення чужого майна, підійшов до АДРЕСА_5, де

він шляхом підбору ключа, проник до кв. НОМЕР_3, звідки
повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4., на загальну суму -2385 гривень.

ОСОБА_7. вищевказаним аналогічним чином заздалегідь не
обіцяючи, зберігав та збув майно, здобуте завідомо злочинним шляхом.

11 вересня 2005 року ОСОБА_1., з метою повторного таємного викрадення
чужого майна, підійшов до буд. АДРЕСА_6, де шляхом підбору ключа, проник до кв.
НОМЕР_3, звідки повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5. на загальну
суму 41005 гривень.

ОСОБА_7. вищевказаним аналогічним чином заздалегідь не обіцяючи, зберігав
та збув майно, здобуте завідомо злочинним шляхом.

В апеляціях:

- з доповненнями
прокурор, який брав участь в розгляді справи судом

першої інстанції, просить вирок щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд,
посилаючись

на те, що суд неправильно кваліфікував дії засудженого
ОСОБА_3 за

ст. 198 КК України, оскільки органом досудового слідства
дії ОСОБА_3 та ОСОБА_1. були правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. ч. З

та 4 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого
майна

повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих
розмірах.

Судом без відповідної аргументації не були взяти до уваги
покази

засуджених на досудовому слідстві про те, що ОСОБА_1.

пропонував ОСОБА_3. вчиняти крадіжки та дана неправильна

юридична оцінка діям ОСОБА_3, який достовірно знав про
дії

ОСОБА_1. та підтримував останнього і чекав в обумовленому

місці і не взято до уваги те, що ОСОБА_3 раніше
засуджувався за

вчинення аналогічних злочинів.

- з
доповненнями та змінами засуджений ОСОБА_1. просить

вирок щодо нього скасувати, а справу закрити за
недоведеністю,

оскільки він злочинів не вчиняв, міста не знає, біля
місяця знаходився в

приймальнику - розподільнику і його возили та показували,
де

квартири, з яких було викрадання. 16 серпня 2005 року він
не міг

вчиняти крадіжки, оскільки 15 серпня 2005 року виїхав у
м. Горлівку, а

повернувся в м. Житомир лише у вересні того ж року. У
вироку не

наведені докази
його вини. Разом з тим вказує на те, що не згоден з

,сумою
викраденого, те що суд при призначенні покарання не врахував його щире каяття,
сприяння слідству, позитивну характеристику за місцем проживання, сімейний
стан.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав
апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції,
та заперечував проти апеляції засудженого ОСОБА_1., пояснення засудженого
ОСОБА_1. та захисника ОСОБА_2., які підтримав апеляцію засудженого ОСОБА_1 .та
частково апеляцію прокурора, а саме в частині скасування вироку, обговоривши їх
доводи, вивчивши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора з
доповненнями підлягає задоволенню, а апеляція з доповненнями та змінами
засудженого ОСОБА_1. підлягає задоволенню частково.

Органом досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_3. пред'явлено обвинувачення у
вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою
групою осіб, поєднаних з проникненням у житло, у великих розмірах, тобто у
вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. З, 185 ч. 4 КК України.

В постанові про пред'явлення обвинувачення ОСОБА_3. та в обвинувальному
висновку зазначено по всіх епізодах злочинної діяльності, що він, діючи за
попередньою змовою з ОСОБА_1., згідно розподіленої ролі залишався у дворі
будинків, з квартир яких вчинялися крадіжки, спостерігати за навколишньою
обстановкою та у разі появи сторонніх осіб повідомити про це ОСОБА_1.

Ніяких умисних дій, які виразились у заздалегідь не
обіцяному зберіганні та збуті майна, завідомо здобутого злочинним шляхом
ОСОБА_3. не пред'являлося. Кваліфікуючи дії засудженого ОСОБА_3 за ст. 198 КК
України, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 275 КПК України, вийшов за
межи пред'явленого йому обвинувачення.

Суд залишив поза
увагою та не надав будь якої оцінки дослідженим в судовому засіданні показам
засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_3 на досудовому слідстві ( а. с. 148 - 151, 151
-153 ), з яких вбачається, що ОСОБА_3 по кожному епізоду крадіжки ходив з
ОСОБА_1. ; знав що той здійснює таємне викрадення майна з квартир ; чекав
останнього в обумовленому місці по декілька годин, щоб допомогти йому після
вчинення крадіжок визначитись, куди слід йти в місті, який він погано знає ;
бачив, як ОСОБА_1. виносив великі сумки ; допомагав йому реалізовувати це
майно, один

„ раз
навіть для цього знайшов автомобіль - " таксі ". Аналіз вказаних
показів фактично свідчить про узгодженість дій засуджених.

У вироку суду не наведено підсумовуючих мотивів відсутності в діях ОСОБА_3
складів злочинів, передбачених ст.
ст. 185 ч. З, 185 ч. 4 КК України.

Визнавши ОСОБА_1. винним у вчиненні вищевказаних злочинів, суд, у
мотивувальній частині вироку, не конкретизував по яких саме епізодах кваліфікує
його дії, в тому числі і за ознакою -вчинення у великих розмірах і не
мотивував, чому саме.

Крім того, судом не взято до уваги, те що ОСОБА_1. та ОСОБА_3 у 2000 році
вже засуджувались одним вироком за вчинення крадіжок з проникненням у житло до
тривалих строків позбавлення волі.

Тому, за невідповідністю висновків суду першої інстанції
фактичним обставинам справи, а саме коли при наявності супереч.1ивих доказів,
які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому він
взяв до уваги одні і відкинув інші, вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягає
скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд. Апеляційний суд
позбавлений можливості постановити новий вирок, оскільки про це не ставиться
питання в апеляції з доповненнями прокурора.

При новому судовому розгляді, слід ретельно перевірити докази зібрані
органом досудового слідства, при доведеності вини ОСОБА_1. та ОСОБА_3,
правильно кваліфікувати їх дії, та призначити їм покарання відповідно до вимог
ст. 65 КК України. Перевірити твердження в апеляції з доповненнями та змінами
засудженого ОСОБА_1. про його непричетність до вказаних злочинів, незаконні
методи ведення слідства, його алібі на 16 серпня 2005 року.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію
з доповненнями прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити.

Апеляцію з
доповненнями та змінами
засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок
Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2006
року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скасувати, а справу
повернути на новий судовий розгляд в
той же суд, в іншому складі.