Справа № 1-37
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
травня 2007 року Маневицький
районний суд Волинської області

в
складі: головуючого Невара О.В.

при
секретарі Леферович
І.М.

з
участю прокурора Дуднік MM.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у смт.
Маневичі справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця сАДРЕСА_1,
українця, громадянина
України, з повною вищою освітою, неодруженого,
непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_2, усвідомлюючи свій обов'язок по
сплаті щомісячних коштів (аліментів) в користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 10.02.2005 року та до його
повноліття, за виконавчим листом № 2-73
від 28.02.2005 року, виданим Маневицьким
районним судом Волинської області,
будучи зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, починаючи з лютого 2005 року від сплати
аліментів злісно ухиляється, бажаючи
цього. Так, будучи працездатним, ніде на роботу не влаштувався, на усні звернення стягувача ОСОБА_1
сплачувати аліменти не реагує і в категоричній формі сплачувати аліменти
відмовляється. З метою знайти роботу та працевлаштуватись ОСОБА_2 на облік в
Маневицький районний центр зайнятості населення не звертався, роботу ніде не шукав. Ухиляючись від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 в більшості випадків ігнорував
виклики у державну виконавчу службу в Маневицькому районі, визначені йому як безробітному для сплати з
середньої заробітної плати для даної місцевості кошти на утримання сина не
сплачував, незважаючи на те, що 4.04.2005 року, 8.09.2005 року, 22.11.2006 року ДВС у Маневицькому районі
письмово попереджувався про необхідність виконання свого обов'язку та
можливість притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання
аліментних обов'язків. Внаслідок злісного ухилення ОСОБА_2від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини
(аліментів), станом на 1 березня 2007
року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 3239 гривень 19 копійок.
ОСОБА_2 ніяких дій, спрямованих на
погашення заборгованості, не
вчиняє, на профілактичні бесіди
працівників ДВС у Маневицькому районі не реагує, сплачувати аліменти в добровільному порядку
категорично відмовляється.

Підсудний
ОСОБА_2 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, показав,
що дійсно спільно з ОСОБА_1 вони мають одну неповнолітню дитину: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина проживає
разом з ОСОБА_1., перебуває на її
утриманні. Йому відомо, що за рішенням
Маневицького районного суду він зобов'язаний сплачувати аліменти в користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, але не менше
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 10.02.2005 року та до його повноліття.
Рішення суду про стягнення з

нього
аліментів на утримання дитини він у передбаченому законодавством порядку не
оскаржував, так як був з ним згідний.
Аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання дитини згідно рішення суду він не
сплачує, так як вважає, що ці кошти ОСОБА_1 буде витрачати не на
потреби дитини, а на свої власні.
Рахує, що надає необхідну матеріальну
допомогу на утримання дитини, а тому
аліментів сплачувати не повинен. Все необхідне дитині він купляє сам. Не заперечує,
що неодноразово викликався у ДВС в Маневицькому районі і попереджувався
про кримінальну відповідальність у разі злісного ухилення від сплати
аліментів, однак будь-яких коштів в
користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа не сплачував. З 29.06.2004 року він
ніде не працює, на облік в Маневицький
районний центр зайнятості населення для подальшого працевлаштування не
звертався. Вважає, що його безпідставно
притягують до кримінальної відповідальності,
так як від сплати аліментів він злісно не ухиляється.

Незважаючи
на те, що підсудний ОСОБА_2 вину в
інкримінованому йому злочині,
передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, не визнав,
його вина у вчиненому підтверджується іншими доказами, зібраними в судовому засіданні по даній
кримінальній справі та встановленими під час досудової підготовки матеріалів
протокольної форми.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_2,
будучи зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян щомісячно, починаючи з
10.02.2005 року та до його повноліття,
від сплати встановлених рішенням суду коштів ухиляється. За весь час з
лютого 2005 року він лише два рази у травні та вересні 2005 році сплачував
аліменти на загальну суму 200 грн. Необхідної матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає. Час від часу він купляє дитині якісь речі, однак цієї допомоги недостатньо. Фактично
дитина перебуває на її повному утриманні. На її вимоги сплачувати аліменти
згідно рішення суду ОСОБА_2 не реагує,
сплачувати аліменти категорично відмовляється. Не реагує він і на
виклики у ДВС в Маневицькому районі та попередження про можливість притягнення
до кримінальної відповідальності в разі злісного ухилення від сплати аліментів.
У виборі покарання, на яке заслуговує
підсудний, покладається на думку суду.

В
судовому засіданні свідокОСОБА_4підтвердив,
що у нього на виконанні знаходиться виконавчий лист Маневицького райсуду про примусове
стягнення з ОСОБА_2аліментів на утримання неповнолітньої дитини. ОСОБА_2
аліментів згідно рішення суду не сплачує і категорично відмовляється сплачувати
кошти в користь ОСОБА_1 на утримання дитини. Після направлення на виконання
виконавчого листа про примусове стягнення аліментів ним було сплачено аліменти
лише два рази - у травні та вересні 2005 року на загальну суму 200 грн. В
подальшому будь-яких коштів на утримання дитини згідно рішення суду ОСОБА_2 не
сплачував і сплачувати аліменти категорично відмовляється. Він неодноразово
усно і письмово попереджувався про кримінальну відповідальність у разі злісного
ухилення від сплати аліментів, однак
ніяк на це не реагує, ніяких висновків
для себе не зробив, нікуди на роботу не
влаштувався, аліментів не сплачує.
Станом на 1.03.2007 року сума заборгованості по аліментах становить 3239 грн.
19 копійок.

З
виконавчого листа Маневицького районного суду Волинської області № 2-73 від
28.02.2005 року (а.с. 11)
встановлено, що ОСОБА_2 зобов'язаний
сплачувати аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, починаючи з 10.02.2005
року та до його повноліття.

Поданням
ДВС у Маневицькому районі, заявою
ОСОБА_1 (а.с. 7, 9) підтверджується, що ОСОБА_2 від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання неповнолітньої дитини ухиляється, в категоричній формі сплачувати аліменти
відмовляється, внаслідок чого виникла
заборгованість по сплаті аліментів станом на 1.03.2007 року на суму 3239 грн.
19 копійок. Зазначене підтверджується довідкою ДВС у Маневицькому районі
(а.с. 10) про суму заборгованості по
сплаті аліментів станом на 1.03.2007 року та суми щомісячних нарахувань.

З
попереджень ДВС у Маневицькому районі від 4.04.2005 року, 8.09.2005 року, 22.11.2006 року (а.с. 12-14) встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово попереджувався про
кримінальну відповідальність у разі злісного ухилення від сплати аліментів.

Повідомленням
Маневицького районного центру зайнятості № 167/01-20 від 20.03.2007 року
(а.с. 23) підтверджується, що ОСОБА_2 на обліку в МРЦЗ як безробітний не
перебував і на даний час не перебуває.

Свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1від 6.05.1997 року (а.с. 17) підтверджується, що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Показання підсудного ОСОБА_2в тій частині,
що він на протязі 2005-2007 років був непрацездатним, а тому не міг ніде працювати, а також що він злісно не ухиляється від
сплати встановлених рішенням суду коштів,
так як надає необхідну матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим аліментів сплачувати не
повинен, суд оцінює критично, вважає їх недостовірними і даними підсудним з
метою уникнути відповідальності за вчинене,
а тому не приймає їх до уваги. Вказані показання підсудного
ОСОБА_2спростовуються як показаннями потерпілої ОСОБА_1, яка в судовому засіданні підтвердила, що він лише час від часу один-два рази на рік
купляв дитині якісь речі. Сплачувати кошти згідно рішення суду категорично
відмовлявся. Так, за період 2005-2007
років він купив сину двічі зимові чоботи,
один раз туфлі та куртку, віддав
свою шапку, купив електрочайник.
Будь-яких коштів не передавав. Вказані показання підсудного також
спростовуються показаннями свідка ОСОБА_4,
який в судовому засіданні підтвердив,
що ОСОБА_2 ніяких коштів, крім
сплачених у травні та вересні 2005 року по 100 грн., на утримання дитини згідно рішення суду не
надавав та в категоричній формі надавати такі кошти відмовлявся. В судовому
засіданні встановлено, що підсудний є
непрацездатним лише з 27.02.2007 року в зв'язку з отриманою травмою: закритим
в/суглобовим консолідуючим переломом променевої кістки лівої руки. Зазначене
підтверджується довідкою про стан здоров'я особи та її працездатність від
21.03.2007 року, довідкою Маневицької
райполіклініки від 21.05.2007 року,
довідкою Маневицької ЦРЛ № 372 від 21.05.2007 року.

Аналізуючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд
вважає, що підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.
164 КК України, оскільки злісно
ухилявся з лютого 2005 року від сплати встановлених рішенням Маневицького
районного суду Волинської області коштів в користь ОСОБА_1. на утримання сина
ОСОБА_3 (аліментів), що призвело до утворення
станом на 1.03.2007 року заборгованості на суму 3239 грн. 19 копійок.

При
призначенні покарання суд враховує, що
підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Разом з
тим суд приймає до уваги дані про особу підсудного, а саме: посередню характеристику за місцем
проживання, що він вперше притягується
до кримінальної відповідальності, ніде
не працює.

Обставин, що пом'якшують покарання підсудного
ОСОБА_2., судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного
ОСОБА_2., судом не встановлено.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_2., а також запобігання вчиненню нових злочинів
як засудженим, так і іншими особами
можливе при призначенні йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції
статті, по якій він притягується до
кримінальної відповідальності, зі
звільненням від відбування даного покарання з випробуванням та встановленням
іспитового строку.

Оскільки
підсудному призначається покарання не пов'язане з реальним позбавленням
волі, міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу йому слід залишити попередню -підписку про невиїзд з
постійного місця проживання.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначивши покарання - 2 (два) роки
обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2від
відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі звільнити з
випробуванням, якщо він протягом 2
(двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На
підставі ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_2не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання і роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу засудженомуОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.