Справа № 11-162/11 Головуючий у І інстанції Тіслюк І.І.
Категорія - ст.121 ч.2 КК Доповідач Антипець В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів: Григорєвої В. Ф. Салая Г. А.

з участю прокурора Євхименка В. В.

захисника адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_4 та апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 4 січня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає на ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5, неодружений, який працював помічником оператора зерносушильного агрегату у ФГ „Агроінвест, раніше не судимий,

Засуджений за ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на шість років позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 1 439 грн. 62 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, а всього 11 439 грн. 62 коп.

Судом ОСОБА_3 засуджений за те, що 10 жовтня 2008 року близько 12 години, в с. Кинашівці Борзнянського району Чернігівської області у будинку № 8 по вул. З. Космодемянської, під час сварки з господарем будинку ОСОБА_5, побив останнього ногами по тулубу, заподіявши поєднану травму грудної клітки і живота з переломами ребер та пошкодженням печінки, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яка призвела до виникнення травматичного шоку і смерті потерпілого, який помер 17 жовтня 2008 року.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просив вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 без застосування ст. 69 КК України на сім років позбавлення волі. Доводи апеляції обґрунтовані були тим, що засуджений своєї провини не визнав, не розкаявся, завдані потерпілому збитки не відшкодував, а тому суд не мав законних підстав для застосування ст. 69 КК України.

До початку апеляційного розгляду справи прокурор змінив вимоги апеляції та просив скасувати вирок суду в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4, а справу в цій частині повернути на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Доводи апеляції обґрунтовані тим, що потерпілий ОСОБА_4 не проживав із загиблим братом ОСОБА_5, а відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного Кодексу України не має права на одержання моральної шкоди, завданої смертю особи.

В апеляції потерпілий ОСОБА_4 просить вирок суду змінити, застосувати до покарання, призначеного ОСОБА_3 ст. 75 КК України, а у разі неможливості виконати першу вимогу знизити строк покарання до двох років. Потерпілий в розмові із засудженим переконався, що той не бажав настання смерті його брата, висловив співчуття, у разі залишення на волі відшкодує матеріальні та моральні збитки.

Засуджений ОСОБА_3 в своїй апеляції просить вирок суду змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Умислу на позбавлення життя потерпілого він не мав. Потерпілий ОСОБА_5 неодноразово бив свою співмешканку ОСОБА_6, за яку він заступився та завдав ударів кривднику.

На думку засудженого, судом не прийнята до уваги його позитивна характеристика, обставини справи, думка потерпілого ОСОБА_4, який не наполягав на суворому покаранні, і призначене надмірно суворе покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав змінену апеляцію, просив скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову та відмовити потерпілому в стягненні моральної шкоди, не погоджувався з апеляціями потерпілого та засудженого, вважаючи обране судом покарання справедливим, засудженого та його захисника, які просили зважити на обставини справи та помякшити покарання, застосувавши ст. 75. 76 КК України, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає апеляції потерпілого та засудженого залишити без задоволення, апеляцію прокурора задовольнити частково.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5, від якого той помер, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних доказів, є правильними, і засудженим не оспорюються.

Обираючи покарання засудженому ОСОБА_3, суд в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини справи, особу винного, його позитивні характеристики, першу судимість, сімейний та матеріальний стан і за наявності декількох обставин, що помякшують покарання, обґрунтовано застосував ст. 69 КК України.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність в нього бажання настання смерті потерпілого, не є підставою для помякшення йому покарання. Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від навмисного вбивства тим і відрізняється, що в першому випадку умислом винної особи не охоплюється настання смерті потерпілого.

Для застосування ч.2 ст. 121 КК України необхідно встановити, що тяжке тілесне ушкодження було завдане навмисно, і між ним, і настанням смерті, існує прямий причинний звязок.

В даному випадку потерпілий помер від травми грудної клітки і живота, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, заподіяної навмисно.

Версія засудженого ОСОБА_3, що він захищав жінку від побоїв ОСОБА_5, також не заслуговує на увагу.

Свідок ОСОБА_6 на момент появи в її будинку ОСОБА_3 була побитою, а її кривдник - потерпілий ОСОБА_5 лежав на ліжку. Суспільно - небезпечного посягання вже не було. Навпаки, сам засуджений ОСОБА_3 стягнув ОСОБА_5 з ліжка та навмисно побив лежачого ногами по грудній клітці.

Посилання засудженого на неправомірну поведінку потерпілого, як обставину, що помякшує його покарання, районним судом враховане, так само як і позитивна характеристика, відсутність судимостей в минулому, вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, суд зобовязаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини справи, що помякшують та обтяжують відповідальність, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням обставин справи, характеру злочину, який вчинений навмисно, особи винного, підстав для помякшення покарання і застосування ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим вирок суду підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди.

Матеріально-правовою базою при вирішенні в кримінальній справі позовів про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, є норми цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині) батькам, дітям а також особам, які проживали з нею однією сімєю.

Потерпілий ОСОБА_4 є рідним братом загиблого ОСОБА_5, з яким однією сімєю не проживав.

За життя ОСОБА_5, будучи зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_6, проживав у ІНФОРМАЦІЯ_7 з громадянкою ОСОБА_6. Від шлюбу у загиблого ОСОБА_5 залишилося троє дітей. Потерпілий ОСОБА_4 є жителем м. Борзни і має власну сімю.

За таких обставин потерпілий ОСОБА_4, не є особою, яка відповідно ч. 2 ст. 1168 Цивільного Кодексу України має право на відшкодування моральної шкоди із засудженого, на що суд першої інстанції не звернув уваги і необґрунтовано стягнув 10 000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції потерпілого ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 4 січня 2011 року щодо ОСОБА_3 в частині стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди скасувати, а провадження по справі в цій частині закрити.

В решті цей же вирок залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8