АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/189/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою з додатковими доводами засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.10.2014 р., -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2013 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.296 КК України - до 3 місяців арешту.
У відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, назначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відраховується з 25 лютого 2011 року.
10 червня 2014 р. до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого про застосування до нього положень ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 р., засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має дві і більше судимості за умисні тяжкі злочини.
Не погоджуючись із таким рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу з додатковими доводами, в якій просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.10.2014 року, та застосувати до нього ст.ст.1,3,7 Закон України «Про амністію у 2014 році», або ст.6 даного Закону.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, на його думку, не вивчив матеріали кримінальної справи в повному об`ємі.
Засуджений зазначає, що у 1994 та 2000 роках він був засуджений за злочини, передбачені ч.3ст.81, п. «а» ст.241 КК України (в ред.1960 року), які, на його думку, не являється тяжким.
ОСОБА_8 вказує, що суд посилається та те, що він неодноразово судимий, але це не дає суду право не розглядати в повному об`ємі кримінальну справу, де знаходяться дані вироки.
Кріт того, апелянт зазначає, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей. В грудні 2013 року померла його дружина.
Також засуджений в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що в 1997 році до нього застосовувалась амністія, однак це мало місце понад 17 років тому.
Засуджений ОСОБА_8 вказує, що він має матір пенсійного віку, яка знаходиться в скрутному матеріальному становищі.
ОСОБА_8 зазначає, що на даний час він відбув 2/3строку покарання.
Апелянт, також вказує, що на даний час він, на його думку, вперше засуджений 19.03.2012 року за тяжкий злочин, який передбачений ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, тому підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги з додатковими доводами та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягаєзадоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвала про відмову ОСОБА_8 в задоволенні його клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» суд першої інстанції вказав, що він має дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, і відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» до нього не може бути застосовано Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто він не є суб`єктом амністії.

Колегія суддів вважає, що таке посилання суду першої інстанції на цю норму Закону України «Про амністію у 2014 році» є законним та обґрунтованим.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_9 раніше був засуджений: 16.05.1994 року військовим судом Харківського гарнізону за ст.241 п. «а» КК України до 4 років позбавлення волі; 10.02.2000р. Ізюмським районним судом Харківської області за ст.114 КК України до 1 року виправних робіт; 24.05.2000р. Ізюмським міським судом Харківської області за ч.3ст.81 , ч.3 ст.42 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 26.03.2007 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 20.02.2008р. за відбуттям терміну покарання; 01.10.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.296, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 20.02.2008 року за відбуттям терміну покарання.
Судимості за вироками від 16.05.1994 року, 24.05.2000 року,01.10.2013 року не зняті та непогашені.
Злочини, передбачені п. «а» ст.241, ч.3 ст.81 КК України (в ред.1960р.), ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України (в ред.2001р.) відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

Пунктом «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
З вищевикладеного випливає, що ОСОБА_8 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році».
Таким чином, колегія суддів ухвалу суду першої інстанції від 29.10.2014 року відносно ОСОБА_7 вважає законною, яка скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу з додатковими доводами ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.10.2014 року про відмову йому в задоволенні заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_____________________ _____________________ __________________