Справа №
11-87,2007року Головуючий
в 1-й інстанціїКасап В.М.
ч.З,366 ч.2 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області у
складі: .

головуючого -
судді Кульбаби В.М., суддів Матущака М.С., Цінника П.О., прокурора Леськіва
В.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу за апеляцією прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
громадянин України, українець, уродженець та житель смт АДРЕСА_1, з
незакінченою вищою освітою, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,
працює начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального
господарства Кам'янець-Подільської РДА, військовозобов'язаний, відповідно до
ст.89 КК України несудимий,

засуджений
за ч.3 ст.365 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України на 5 років
позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю; за ч.2 ст.366 КК України на 2 роки позбавлення волі без
позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на підставі
ст.69 ч.1 КК України, а за сукупністю злочинів на підставі ч.І ст.70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 5
років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю.

Відповідно до ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік і покладено обов'язки: - не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, роботи; періодично з'являтись для реєстрації в ці органи.

Запобіжний захід залишено
попередній - підписку про невиїзд.

У задоволенні клопотання Кам'янець-Подільської районної державної
адміністрації про передачу ОСОБА_1на поруки відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_1., займаючи посаду директора Староушицького ВУЖКГ,
будучи службовою особою, виконуючи адміністративно-господарські обов'язки, в
період з лютого по серпень 2005 року перевищив свої службові повноваження за
таких обставин.

12 липня 2004 року між ПП „Буделектромонтаж" м. Хмельницький та
Староушицьким ВУЖКГ укладено договір на проведення реконструкції тепломереж смт
Стара Ушиця Кам'янець-Подільського району, на виконання умов якого ПП
„Буделектромонтаж" здійснило постачання, монтаж та підключення обладнання.

З метою уникнення розрахунків за виконані роботи з ПП
„Буделектромонтаж" ОСОБА_1. у липні 2005 року уклав фіктивні договори на
виконання уже фактично здійснених робіт з приватним підприємцем ОСОБА_2. за №4
від 20.07.2005 року та №6 від 17.07.2005 року та виготовив фіктивну довідку про
вартість виконаних підрядних робіт.

З метою отримання бюджетних коштів,
які виділені за цільовим призначенням на

2

погашення
заборгованості перед ПП „Буделектромонтаж", ОСОБА_1. вніс
завідомо недостовірні відомості в акт приймання виконаних підрядних робіт
приватним підприємцем ОСОБА_2., хоча ці роботи були виконані ПП
„Буделектромонтаж".

Отримані бюджетні кошти підсудний витратив не за цільовим призначенням, а
на господарські потреби підприємства, внаслідок чого заподіяв державним
інтересам тяжких наслідків у вигляді матеріальних збитків на суму 39 904,8 грн.

В апеляції прокурор, що брав участь у справі в суді першої інстанції,
просить вказаний вирок суду скасувати у зв'язку із невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого, і постановити новий вирок,
яким призначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.365 ч.3, 366 ч.2 КК
України, у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3
роки. Указує, що при призначенні покарання суд не врахував учинення ОСОБА_1.
тяжкого злочину та заподіяння державним інтересам тяжких наслідків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора,
який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, пояснення засудженого
ОСОБА_1про законність і обгрунтованість вироку і залишення його без зміни,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія судців уважає, що вона
задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винність ОСОБА_1у вчиненні злочинних
дій за обставин, викладених у вироку, та про кваліфікацію його дій є
правильними, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими
в судовому засіданні доказами, аналіз яких суд виклав у вироку, і в апеляції не
оспорюються.

При призначенні покарання суд першої інстанції відповідно
до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного
та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Суд із достатньою повнотою врахував учинення засудженим
тяжких злочинів, їх наслідки, що полягали у витрачанні бюджетних коштів на
потреби підприємства - виплату заборгованості по заробітній платі, які повністю
відшкодовано. Виходячи з наведеного та особи ОСОБА_1., що позитивно
характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, суд визнав ці обставини такими, що пом'якшують покарання і
істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а тому за відсутності
будь-яких обставин, що обтяжують покарання, обґрунтовано дійшов висновку про
можливість призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої
санкцією ч.3 ст.365 КК України, та непризначення йому додаткового покарання у
виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю за
ч.3 ст.365 та ч.2 ст.З66 КК України.

Указані обставини давали суду підстави й для висновку про
можливість застосування до засудженого ст.75 КК України. У даному випадку звільнення
ОСОБА_1від відбування покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його
виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відтак, доводи в апеляції про невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого є необґрунтованими
і не заслуговують на увагу.

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України, колегія судців, -

ухвалила:

Вирок Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни,
а апеляцію прокурора - без задоволення.