У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Кармазіна Ю.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 17 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Харківського районного суду
Харківської області від 3 лютого 2005 року і ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України, раніше не
судимий,

засуджений
за ч.1 ст. 286 КК України на два роки обмеження волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два
роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 і 4 ч. 1 ст. 76
цього ж Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 25240 грн. 72 коп. на відшкодування майнової та 5000 грн.
моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2006
року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано
винуватим і засуджено за те, що він 03 серпня 2003 року приблизно о 19-ій год.
30 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-2105 і рухаючись по вул. Жовтневій до
перехрестя з вул. Комсомольською м. Південне Харківської області, порушив
вимоги п.п.12.3, 12.4, 19.1 Правил дорожнього руху України, перевищив швидкість
руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-3110 під керуванням ОСОБА_2, якому в результаті
дорожньо-транспортної пригоди було спричинено середньої тяжкості тілесні
ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров'я.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування
судових рішень і направлення справи на нове розслідування. Вважає
необгрунтованим його засудження за ч. 1 ст. 286 КК України, посилаючись на те,
що докази у справі здобуто з порушенням кримінально-процесуального закону.
Вказує на розгляд справи незаконним складом суду. Посилається на неправильне
вирішення цивільного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, підтверджується дослідженими
та належно оціненими судом доказами.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_2
вбачається, що 03 серпня 2003 року на перехресті вулиць Комсомольської і
Жовтневої в м. Південне, відбулось зіткнення його автомобіля з автомобілем під
керуванням ОСОБА_1 Крім того, потерпілий ОСОБА_2 показував, що дорожнього знаку
на шляху його руху не було, перед здійсненням повороту він впевнився у
відсутності з правої сторони транспортних засобів і виїхав на перехрестя зі
швидкістю 5-7 км./год.

При відтворенні обстановки та обставин
події потерпілий ОСОБА_2 підтвердив свої показання та докладно розповів про
обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Свідки ОСОБА_3і ОСОБА_4 показання якого
було оголошено судом у порядку ст. 306 КПК України, показали, що були
очевидцями того, як автомобіль ВАЗ-2105 під керуванням ОСОБА_1 на швидкості
приблизно 90-100 км./год. виїхав на перехрестя з вимкнутими освітлювальними
фарами та зіткнувся з автомобілем ГАЗ-3110. Про те, що на перехресті доріг на
місці ДТП будь-якого дорожнього знаку не було, підтвердив свідок ОСОБА_4

Аналогічні показання давала свідок
ОСОБА_5

Із даних висновку автотехнічної
експертизи вбачається, що у
ОСОБА_2 була відсутня технічна можливість для запобігання даного ДТП і в
його діях не вбачається невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху
України. Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 19.1 ПДР
України і знаходились у причинному зв'язку з настанням цієї
дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 82-90).

За даними висновку судово-медичної експертизи
в ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження, які віднесено до категорії тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я, які
виникнули в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 97-98).

Дослідивши всебічно та повно зібрані у
справі докази, суд дійшов правильного висновку про те, що спричинення
ОСОБА_2середньої тяжкості тілесних ушкоджень знаходяться в причинному зв'язку з
невиконанням ОСОБА_1, який керував транспортним засобом, правил дорожнього
руху, та з наведенням відповідних мотивів обґрунтовано визнав доводи ОСОБА_1 про відсутність його вини у
дорожньо-транспортній пригоді безпідставними.

Крім того, апеляційний суд,
розглядаючи справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його
захисника, в яких містились такі ж доводи, як і в
касаційній скарзі засудженого, перевірив всі викладені в них доводи та з наведенням
відповідних мотивів визнав їх безпідставними, а вирок щодо ОСОБА_1 - законним і
обгрунтованим.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України
кваліфіковані правильно.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд
відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного та обставини, що пом'якшують покарання.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону при провадженні досудового слідства та
судового розгляду, на які посилається в касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, в
тому числі щодо постановлення вироку незаконним складом суду, у справі не
виявлено.

Безпідставними є також доводи
засудженого ОСОБА_1 про порушення його права на захист, оскільки наведені факти
матеріалами справи не підтверджуються.

Що ж стосується застосування амністії,
то воно здійснюється щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням,
за поданням органу виконання покарань, погодженим з органом внутрішніх справ,
який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за заявою самої особи, її
захисника чи законного представника.

Цивільний позов вирішено з дотриманням
вимог закону і судові рішення в цій частині є належно мотивованими та
обгрунтованими.

Таким чином, підстав для призначення
справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням учасників процесу
немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1відмовити.

Судді:

С.М. Міщенко Л.Ф. Глос
Ю.М. Кармазін