АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 24
" жовтня 2007р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого, судді Лагнюка
М. М.

суддів Таргоній С. В.,
Єленіної Ж.М.

за
участю прокурора Решетняк
И.О.

засудженого ОСОБА_1

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2007 р. Згідно з вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м.
Боярка, Київської області,
який не працює, в АДРЕСА_1, не судимий,
-засуджений за ст. 186 ч.3 КК України на чотири роки позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням,
встановленням іспитового строку
два роки і покладенням на підставі
ст. 76 КК України обов'язку повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Вироком
суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що
приблизно 08.06.2007 р.
о 19 год. на АДРЕСА_2
відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_2, зірвавши у неї з плеча сумку вартістю 500
грн., в якій знаходилися: гроші в сумі
30000 грн., мобільний телефон «Нокіа
6235» вартістю 500 грн., мобільний
телефон «Самсунг Е 530» вартістю 1200 грн. з сімкарткою вартістю 25 грн., на рахунку якого знаходилося 86 грн., картка флеш 100 грн., гаманець червоного кольору вартістю 300
грн., ключі від квартири та сейфу в
кількості 11 шт., паспортна ім'я
ОСОБА_2, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_1, свідоцтво
про реєстрацію транспортного

Справа № 11
-а-2117 Категорія КК: ст. 186 ч. 2 Головуючий у першій інстанції Шибко Л.В. Доповідач в апеляційній інстанції Таргоній С. В.

засобу
автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_2, посвідчення водія на ім'я ОСОБА_2, талон
попередження на ім'я ОСОБА_2, трудова книжка НОМЕР_3,
дисконтні картки, які не мають
цінності для потерпілої, а всього майна
на суму 32711 грн. З викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився
ним на власний розсуд.

В
апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить вирок відносно нього скасувати
справу закрити, посилаючись на те, що вину у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 186 ч.3 КК України, він не визнавав, суд не дав оцінку тому, що він є інвестором будівництва житлового
будинку, яке ТОВ «НСЛ» не розпочало, а грошові кошти не повертає, що гроші,
які були у головного бухгалтера ОСОБА_2, - не внесенні на розрахунковий рахунок
підприємства АБ «Таврика». Одночасно вказує,
що дії ним вчиненні унаслідок збігу тяжких обставин, а також з метою отримання доказів стосовно
знаходження привласнених керівництвом ТОВ «НСЛ» грошей, оскільки свідок по справі ОСОБА_3 , який є одночасно генеральним директором ТОВ
«НСЛ» -стверджує, що грошей немає і він
не може їх віддати, бо вони витрачені на
будівництво. Посилаючись на зазначене апелянт вказує на те, що він знаходився у стані крайньої
необхідності, взяв на себе виправданий
ризик з метою отримання інформації щодо усунення небезпеки, яка могла загрожувати усім пайовикам ТОВ
«НСЛ» унаслідок незаконних дій посадових осіб.

Також
засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що
під впливом захисника, який неналежно
захищав його інтереси, казав, що ніхто не буде зважати на мотиви його дій і
розслідувати діяльність ТОВ «НСЛ», радив
не дратувати суддів та вибачитися, він
погодився на скорочений порядок дослідження доказів.

Крім
того, в апеляції ставиться питання про
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 191
ч. 5 КК України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який просив вирок відносно
нього скасувати, а справу закрити, провівши судові дебати, надавши останнє слово засудженому, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому
задоволенню з таких підстав

При
розгляді справи суд істотно порушив вимоги кримінально-процесуального
закону, що могло перешкодити суду повно
та всебічно розглянути справу і постановити законний і обґрунтований вирок.

У відповідності
з вимогами ст. 299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники
судового розгляду, визнати недоцільним
дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру
цивільного позову, які ніким не
оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи
правильно розуміє підсудний зміст цих обставин,
чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз'яснює наслідки скороченого
порядку дослідження доказів.

Суд наведені
вимоги закону не виконав.

В
матеріалах справи відсутні дані, які
підтверджують добровільність і істинність позиції ОСОБА_1 про скорочений
порядок дослідження доказів.

Як
убачається зі справи, що суд першої
інстанції хоча і роз'яснив ОСОБА_1 зміст
ст. 299 КПК України, однак не з'ясував, чи добровільна і істинна його позиції про
скорочений порядок розгляду справи.

Також ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснював, що він уклав з ТОВ

«НСЛ» договір на будівництво житла і вніс в ТОВ «НСЛ» грошові кошти. В

подальшому йому стало відомо, що
будівництво не проводилося. Він

неодноразово звертався з цього приводу до адміністрації ТОВ «НСЛ», але гроші

йому не повертали. В цей день генеральний директор пообіцяв розібратися з
його

справою, він прочекав цілий
день, приблизно о 19 год. вийшла ОСОБА_2 -

головний бухгалтер, від якої йому
стало відомо, що директора немає, і наведені

обставини стали причиною його дій. Він хотів, щоб вони за ним побігали так, як

він за ними (а.с. 149-150). Тобто ОСОБА_1 визнавав вину у вчиненні

грабежу
частково.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1 в поясненнях не визнав наявність у нього
корисливого мотиву при вчиненні інкримінованих йому дій.

Отже суд
першої інстанції у вироку прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні грабежу на підставі самих показань ОСОБА_1, не звернувши увагу на те, що він частково визнає вину у вчиненні
грабежу і не визнає корисливі мотиви.

Крім
того, в матеріалах справи мається
ксерокопія договору № 50/1 від 28.12.2005 р. пайової участі у фінансуванні
будівництва, укладеного між ТОВ «НСЛ» в
особі директора і ОСОБА_1, яким обумовлено що ОСОБА_1 надає кошти в порядку пайової
участі в будівництво житлового будинку за адресою АДРЕСА_3, а підприємство використовує кошти для
будівництва будинку з плановим терміном закінчення будівництва - 1 кв.
2007р., з плановим терміном введення в
експлуатацію - 2 кв.2007 р., довідка від
28.12.2005 р. про надання ОСОБА_1 коштів на будівництво в сумі 247738 грн. 36 коп.
(а.с. 59-64, 65),
до апеляційного суду ОСОБА_1 надав: ксерокопію заяви на ім'я директора
ТОВ «НСЛ» про переуступку
до договору № 50/1 від 28.12.2005 p., ксерокопію
заяви на ім'я директора ТОВ «НСЛ» про повернення коштів від 16.05.2007 p.,
ксерокопію листа Управління державного
архітектурно-будівельного контролю про відсутність дозволу на виконання
будівельних робіт за адресою, АДРЕСА_3.

Оскільки судом
першої інстанції під час провадження в справі було істотно порушено вимоги
кримінально-процесуального
закону, то вирок
підлягає

скасуванню, як незаконний, а апеляція засудженого ОСОБА_1
частковому задоволенню.

Щодо
посилання в апеляції на порушення судом кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 191 ч. 5
КК України, то розгляд таких заяв, виходячи із вимог ст.
ст. 94, 98, 99
КПК України не покладено на суд. Суд розглядає питання про порушення
кримінальних справ тільки у порядку,
передбаченому ст. 27 КПК України.

На
підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Шевченківського районного суду м. Києва
від 03 вересня 2007 р. відносно ОСОБА_1 скасувати, справу повернути на новий судовий розгляд в
той же суд в іншому складі суду.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1залишити рез змін - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.