У Х В А Л А

23 березня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси клопотання засудженого

ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 06.03.2000 року за ст. 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі,

засудженого 27.10.2005 року Київським районним судом м. Одеси заст. 115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі, про умовно дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду міста Одеси з заявою звернувся засуджений ОСОБА_4 , в якій
просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що засуджений за період відбування покарання в установі неодноразово порушував режим утримання, за що мав 5 стягнень.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання умовно-достроково ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на час подання заяви дійсно відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, відбуваючи покарання за особливо тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення, зарекомендував себе посередньо.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Разом с цим, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про її виправлення, суд вважає, що засудженим ОСОБА_4 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досягло тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
При цьому суд враховує думку адміністрації Одеської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№14), викладену у характеристиці, з якої вбачається, що ОСОБА_4 протягом відбуття покарання в установі не довів своє виправлення.
Також суд приймає до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання в установі неодноразово порушував режим утримання, за що мав 5 стягнень, які на даний час погашені.
Суд також вважає, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково строком більш ніж на 1 рік, з огляду на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_4 та враховуючи обставини його скоєння, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня оголошення ухвали, для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
ГОЛОВУЮЧИЙ: