АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/385/14 Справа № 711/1422/13-к Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаряОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_11 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима,

засуджена за ч. 1 ст.115 КК України на дванадцять років позбавлення волі.

Із обвинуваченої ОСОБА_8 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 14911,39 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 100.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Із обвинуваченої ОСОБА_8 стягнуто процесуальні витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 16557,64 грн. на користь Державного бюджету України.

Вирішена доля речових доказів по справі.

За вироком місцевого суду суду ОСОБА_8 засуджена за те, що вона 14.09.2012 року, близько 11:00 год., перебуваючи в приміщенні кімнати жилого будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих тривалих неприязних стосунків, повязаних з судовою тяганиною щодо розподілу нерухомого майна, маючи умисел направлений на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі, невстановленим під час проведення досудового розслідування предметом, а саме металевим уламком арматури, який взяла безпосередньо на місці, умисно нанесла своїй племінниці ОСОБА_12 чисельних ударів по голові та тулубу, в результаті чого заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді множинних синців та саден на кінцівках, двох підковоподібної форми синців на внутрішній поверхні правого плеча, які у відповідності до висновків судово-медичної експертизи трупа №753/26 від 30.11.2012 року носять ознаки легких тілесних ушкоджень; черепно-мозкової травми з чисельними ранами, саден та синців на голові, переломів кісток та склепіння черепа, крововиливу під мякі оболонки головного мозку і мозочка, яка у відповідності до висновків вищезазначеного судово-медичного експертного дослідження трупа відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які виникли від дії твердого тупого предмету з ребристою поверхнею, яким може бути фрагмент арматури, внаслідок отримання яких ОСОБА_12 померла на місці події, а ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого їй злочину прокурор в апеляції ставить питання про скасування вироку місцевого суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої внаслідок мякості.

Вказує, що відповідно до ПП ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання особі має бути призначене необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Однак, суд першої інстанції, постановляючи рішення стосовно ОСОБА_8 , зазначені вимоги в достатній мірі не врахував, оскільки під час досудового та судового слідства ОСОБА_8 свою вину визнала частково, не розкаялася у скоєному, не сприяла суду у встановленні істини у справі, а всіляко намагалася уникнути відповідальності за скоєне.

Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді тринадцяти років позбавлення волі реально.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в апеляції ставлять питання про зміну вироку суду першої інстанції, а саме просять доповнити резолютивну частину вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2014 року, пятим абзацом, яким визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілим у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_8 та задоволення цивільного позову ОСОБА_9 у повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_8 14.911,39 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1.000.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок місцевого суду змінити в частині кваліфікації її дій і перекваліфікувати її дії з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України, зменшити стягнені з неї витрати в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому посилається на те, що вказаний злочин вона вчинила в стані сильного душевного хвилювання та у відповідь на дії потерпілої ОСОБА_12 , чим, на її думку, її дії слід кваліфікувати, як перевищення меж необхідної оборони, а не умисне вбивство.

Також зазначає, що висновок судово-психологічної експертизи від 25.02.2013 року підтверджує її дії в стані сильного душевного хвилювання, однак судом першої інстанції вказаний висновок безпідставно не було взято до уваги.

Адвокат ОСОБА_11 , діючи в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , в апеляції ставить питання про скасування вироку місцевого суду та постановлення відносно ОСОБА_8 нового вироку за ст. 118 КК України. Також просить провести по справі часткове судове слідство та призначити судову комісійну психологічну експертизу для встановлення психологічного стану ОСОБА_8 на момент скоєння нею протиправних дій.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції, під час розгляду справи були допущені порушення вимог КПК України, Конституції України та ряду нормативно-правових актів, що вплинуло на правильність прийняття рішення у справі.

Крім цього вказує, що при призначенні місцевим судом ОСОБА_8 покарання не в повній мірі були враховані її характеризуючі дані, зокрема те, що вона раніше не судима, добровільно зявилась в органи міліції, на її утриманні знаходиться мати похилого віку (80 років), а також відсутність обтяжуючих її відповідальність обставин та призначив їй занадто суворе покарання.

Крім того зазначає, що по за увагою суду залишились і висновки судових експертиз, які, ніби-то, доводять вчинення ОСОБА_8 злочину в стані душевного хвилювання та інші докази по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, підтримавшу апеляцію прокурора у коримінальному провадженні, потерпілу ОСОБА_9 , підтримавшу свою апеляцію, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , підтримавших подані апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_8 і її захисника адвоката ОСОБА_11 та які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження і обміркувавши над доводами вищезазначених апеляцій учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В мотивувальній частині вироку згідно ст. 374 цього закону в разі визнання особи винною зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевірені матеріали кримінального провадження та вирок місцевого суду свідчать про те, що судом було дотримано цих вимог закону належним чином.

Висновок суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який її засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обгрунтований перевіреними судом даказами, яким дана вірна юридична оцінка і на які суд посилається у вироку.

Зокрема, сама обвинувачена ОСОБА_8 як під час проведення досудового розслідування так і в судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом визнавала факт нанесення нею металевим предметом схожим на прут ударів потерпілій ОСОБА_12 в область волосяної частини голови останньої, але це, на думку обвинуваченої, вона робила захищаючись від ударів, які наносила їй ОСОБА_13 даним металевим предметом по руках, умислу спричинити смерть потерпілій у неї не було.

Таким чином, обвинувачена погоджується, що такі наслідки як смерть потерпілої ОСОБА_12 , настали безпосередньо від її протиправних дій щодо даної потерпілої.

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_12 , які відносяться до тяжких тілесних і від яких настала смерть останньої, викладено: 1) - у висновку судово-медичної експертизи № 753 від 15.09.2012 року, з якого вбчається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 , у останньої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді численних ран, саден та синців на голові, переломів кісток склепіння черепа, крововиливу під оболонки головного мозку і мозочка, яка виникла внаслідок дії твердих тупих предметів та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; - причиною смерті є черепно-мозкова травма у вигляді численних ран, саден та синців на голові, переломів кісток склепіння черепа, крововиливу під оболонки головного мозку і мозочка; -переломи 1-го, 3-го та 4-го пальців правої кисті, рани на 3 та 4 пальцях правої кисті з травматичним видаленням нігтьової пластинки 4-го пальця правої кисті, які виникли від дії твердих тупих предметів та носять ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості; - численні синці та садна на кінцівках, які виникли від дії твердих тупих предметів та носять ознаки легких тілесних ушкоджень; - рани на голові та зигзагоподібної форми хвилясте садно на переніссі виникли внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою продовгуватою поверхнею, найбільш ймовірно циліндричної форми з певними конструктивними особливостями у вигляді паралельних ребер, що підвищуються над рівнем основи з шагом близько 5-7 мм.; - переломи пальців правої кисті та рани на правій кисті могли виникнути від дії предмету з аналогічними або схожими якостями; - виникнення ушкоджень, які привели до смерті, від падіння з положення стоячи з наступним ударом об твердий тупий предмет виключається (див. а. с. 234, 235 т. 2 крим. провадження №0000021); 2) - у висновку судово-медичної експертизи № 753/26 від 30.11.2012 року, згідно якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_12 , даних відтворення обстановки та обставин події від 19.09.2012 року за участю підозрюваної ОСОБА_8 , вбачається, що причиною смерті є черепно-мозкова травма у вигляді численних ран, саден та синців на голові, переломів кісток склепіння черепа, крововиливу під оболонки головного мозку і мозочка; - черепно-мозкова травма у вигляді численних ран, саден та синців на голові, переломів кісток склепіння черепа, крововиливу під оболонки головного мозку і мозочка, яка виникла внаслідок дії твердих тупих предметів та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; - переломи 1-го, 3-го та 4-го пальців правої кисті, рани на 3 та 4 пальцях правої кисті з травматичним видаленням нігтьової пластинки 4-го пальця правої кисті, які виникли від дії твердих тупих предметів та носять ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості; - численні синці та садна на кінцівках, які виникли від дії твердих тупих предметів та носять ознаки легких тілесних ушкоджень; - два підковоподібної форми синця на внутрішній поверхні правого плеча, які виникли внаслідок дії твердого тупого предмету, могли утворитись від дії зубів людини та носять ознаки легких тілесних ушкоджень; - рани на голові та зигзагоподібної форми хвилясте садно на переніссі виникли внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою продовгуватою поверхнею, найбільш ймовірно циліндричної форми з певними конструктивними особливостями у вигляді паралельних ребер, що підвищуються над рівнем основи з шагом близько 5-7 мм., таким предметом могла бути арматура періодичного профілю; - переломи пальців правої кисті та рани на правій кисті могли виникнути від дії предмету з аналогічними або схожими якостями; - всі ушкодження виникли прижиттєво, на що вказує їх характер, та могли виникнути в строк вказаний в постанові; - виникнення таких ушкоджень можливе при обставинах, які вказала підозрювана ОСОБА_8 під час відтворення обстановки та обставин події від 19.09.2012 року; - кількість травмуючих дій відповідає кількості виявлених ушкоджень; - між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний звязок; - після отримання черепно-мозкової травми, судячи з її характеру, потерпіла померла відразу, а тому виконувати цілеспрямовані дії не могла; (див. а. с. 236, 237 т.2 крим. провадження №0000021).

Також, факт вбивства ОСОБА_8 потерпілої ОСОБА_12 підтверджується: - показаннями свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції дали відповідні покази викривального характеру щодо скоєння вбивства ОСОБА_12 обвинуваченою ОСОБА_8 ; - даними протоколу огляду місця події від 14.09.2012 року з фототаблицями, з якого вбачається, що на території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , в приміщенні прихожої, на деревяній підлозі, було виявлено труп ОСОБА_12 з численними пошкодженнями в області голови (див. а. с. 3-37 т.1 крим. провадження №0000021); - даними протоколу обшуку квартири АДРЕСА_2 від 16.09.2012 року, з якого вбачається, що під час проведення обшуку даної квартири в кімнаті під столом було виявлено пакет, в середині якого знаходився жмуток тканини з плямами бурого кольору, схожого на кров, який було вилучено (див. а. с. 138 т.1 крим. провадження №0000021).

Також, згідно даних висновку акту №686 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 07.11.2012 року щодо психічної повноцінності підекспертної ОСОБА_8 , в мотивувальній його частині членами комплексної судової психолого-психіатричної експертної комісії під час його проведення встановлено і зазначено, що „... в процесі бійки вона (тобто обвинувачена ОСОБА_8 ) забрала у Насті ( ОСОБА_13 ) металевий прут і била її цим прутом куди попало; Настя у відповідь наносила їй удари ногами..., тобто сама обвинувачена ОСОБА_8 розповіла лікарям експертам про обставини скоєння нею вбивства потерпілої ОСОБА_12 . Також, в даному медичному висновку зазначено, що аналізуючи вище викладене, можна прийти до наступних висновків: в даний період часу підекспертна діяла відповідно обставинам, її дії носили вибірковий характер; підекспертна покинула місце події, здійснювала складний шлях від місця злочину, мала певний складний маршрут пересування до Москви, підтримувала із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_16 адекватний мовний контакт, з одночасним усуненням слідів злочину (викинула прут, переодяглася, віддала брудні речі матері). ОСОБА_8 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждала на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих їй діянь, збереженість у неї пороцесів мислення, памяті, інтелекту, вольового контролю, достатній рівень соціальної адаптації свідчить про її здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_8 інкримінованих їй діянь, у неї не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в її поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики, що також свідчить про її здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України. Стан емоційного збудження під час скоєного у підекспертної ОСОБА_8 не досяг глибини фізіологічного афекту, про що свідчить відсутність необхідної сукупності феноменологічних ознак для кваліфікації цього виключного емоційного стану (див. а. с. 41-52 т. 3 крим. провадження №0000021 ).

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про визнння винною ОСОБА_8 у скоєнні умисного вбивства потерпілої ОСОБА_12 за який її засуджено відповідає фактичним обставинам справи і грунтується на доказазах, досліджених судом в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку.

Колегія суддів вважає, що її дії за ст. 115 ч. 1 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння ОСОБА_12 смерті, кваліфіковані вірно. Підстав для кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ст. ст. 116, 118 КК України колегія суддів не вбачає, а викладені доводи в цій частині апеляційних вимог як обвинуваченої ОСОБА_8 так і її захисника адвоката ОСОБА_11 на думку колегії суддів є неконкретними та непереконливими.

Також, місцевим судом при прийнятті кінцевого рішення по справі вірно взято за основу висновок акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №686 від 07.11.2012 року щодо психічної повноцінності підекспертної ОСОБА_8 і дана критична оцінка висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи № 711/27/13-к від 25.02.2013 року (див. а.с. 23-33 т.1 крим. провадження № 1-кп/711/2/14).

Так, допитана в суді першої інстанції психолог-судовий експерт ОСОБА_17 , яка приймала безпосередню участь під час проведення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №686 від 07.11.2012 року щодо психічної повноцінності підекспертної ОСОБА_8 , зазначила, що на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину остання не знаходилась в стані фізіологічного афекту. Її стан можна охарактеризувати, як емоційне збудження, яке не досягло фізіологічного афекту, тобто був певний емоційний стан, емоційне збудження, але воно не досягло глибини фізіологічного афекту. У ОСОБА_8 спостерігалася мобілізація всих її сил. Вона діяла активно, адекватно вступала в вербальний контакт із своєю матірю ОСОБА_18 та свідком по справі, яку вона називала „кума ОСОБА_19 . Вона змогла викинути металевий прут, зняла речі, заховала їх в кульок, поїхала на вокзал, хотіла перетнути кордон. Тобто, ОСОБА_8 вчинила дуже складний цілий ряд вчинків направлених для уникнення її від відповідальності за скоєне. Крім того, проміжок часу, на протязі якого вона наносила тілесні ушкодження покійній ОСОБА_12 дуже тривалий для стану фізіологічного афекту. У ОСОБА_8 спостерігалась мобілізація всіх сил, вона діяла активно і всіма своїми діями намагалась уникнути кримінальної відповідальності, а тому колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.ст. 116, 118 КК України, про що ставлять питання в своїх апеляційних скаргах як обвинувачена ОСОБА_8 так і її адвокат ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином дослідив всі докази по справі, обгрунтовано визнав їх допустимими та достатніми, правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства злочині. За таких обставин її винність у вбивстві потерпілої ОСОБА_12 є доведеною і сумнівів не викликає.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин суд першої інстанції на законних підставах дійшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді реального позбавлення волі на термін зазначений у вироку.

При цьому судом при прийнятті рішення враховано про відсутність як помякшуючих відповідальність ОСОБА_8 обставин так і обтяжуючих.

Що стосується покарання, то колегія суддів вважає, що воно ОСОБА_8 призначене з врахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину і відповідає вимогам ст. 65 КК України, визначене в межах санкції, яка передбачена ч.1 ст. 115 КК України і воно є достатнім та необхідним для перевиховання обвинуваченої та недопущення вчинення нею нових злочинів у майбутньому.

За таких обставин посилання про мякість призначеного ОСОБА_8 покарання, викладеного в апеляційній скарзі прокурора є безпідставними, оскільки вони не грунтуються на зібраних по справі доказах.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй у вину злочину за який вона засуджена при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким судом дана вірна юридична оцінка.

При цьому оцінка зібраних по справі доказів судом була проведена всебічно, повно і об`єктивно з наведенням конкретних доказів вини ОСОБА_8 саме за ч. 1 ст. 115 КК України та належним обґрунтуванням того висновку до якого він дійшов після розгляду справи по суті з посиланням на матеріали справи.

За таких обставин суд першої інстанції дав вірну оцінку цим діям та на законних підставах кваліфікував їх як умисне вбивство, а не вбивство вчинене в стані сильного душевного хвилювання чи перевищення меж необхідної оборони, як про це ставлять питання в своїх апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_8 та її адвокат ОСОБА_11 .

Підстав для визнання ОСОБА_10 потерпілим по справі, про що ставлять питання в своїй апеляції потерпіла ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає, так як з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження ОСОБА_10 був допущений в якості потерпілого і його правовий статус був визначений як потерпілого по справі. Це видно з матеріалів кримінального провадження та підтверджується вироком місцевого суду від 12.03.2014 року де ОСОБА_10 зазначений в якості потерпілого.

З врахуванням характеру скоєного ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, наслідків, які настали після його скоєння для потерпілих по справі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перенесених в звязку з цим ними моральних страждань, виходячи з засад розумності та справедливості обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 100.000 грн. та 14911, 39 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і підстав для збільшення розміру моральної шкоди, як того просить в апеляції потерпіла ОСОБА_9 , так і підстав для зменшення розміру моральної шкоди, як того просить в апеляції обвинувачена ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

В зв`язку з викладеним, доводи апеляцій: прокурора у кримінальному провадженні; потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_8 і її захисника адвоката ОСОБА_11 про незаконність вироку суду першої інстанції, є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги: прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ; потерпілих: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ; обвинуваченої ОСОБА_8 та її адвоката ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2014 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 х місяців до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :