В И Р О К
іменем України

18.12.2014 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Єреван Вірменія, вірменина, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2001 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
19.10.2014 року близько 13 години ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, перебуваючи в кім. АДРЕСА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , зловживаючи його довірою, під приводом перегляду відео файлів заволодів ноутбуком марки «HPPAVILION» G-6 вартістю 7776 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_5 вказаним майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7776 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, та суду пояснив, що він був знайомий з ОСОБА_6 , з яким спілкувався та неодноразово брав у нього ноутбук марки «HPPAVILION» G-6 для перегляду фільмів. 19.10.2014 року він зайшов до ОСОБА_6 та знову попросив ноутбук для перегляду фільмів та повинен був повернути його ОСОБА_6 ввечері або наступного ранку та не повернув ноутбук. Протягом тижня він зустрічався зі ОСОБА_6 декілька разів та він повідомляв ОСОБА_6 про те, що ноутбук знаходиться у нього в дома та він його віддасть. 24.10.2014 року він вирішив здати ноутбук ОСОБА_6 до ломбарду у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Після чого він прийшов до ломбардного відділення «Скарбниця», що розташоване за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 13 та здав ноутбук марки «HPPAVILION» G-6, чорного кольору, на ім`я ОСОБА_7 , оскільки в нього не було документів при собі та отримав грошові кошти в сумі 2100 гривень, які витратив на власні потреби. 26.10.2014 року до нього знову підійшов ОСОБА_6 та він йому повідомив про те, що ноутбук знаходиться в ломбарді та він обов`язкового його викупить та поверне, на що ОСОБА_6 погодився та повідомив, що в разі не повернення ноутбуку до 10.11.2014 року він звернеться з відповідною заявою до працівників міліції та у зв`язку з тим, що він не повернув ноутбук ОСОБА_6 до 10.11.2014 року ОСОБА_6 звернувся до працівників міліції з заявою.
У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки та засуджує свій ганебний вчинок, просив суворо не карати.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України його вина підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового розгляду, а саме:
- показами потерпілого ОСОБА_6 , який будучи допитаним в залі судового засідання суду пояснив, що він знайомий з ОСОБА_5 , який брав у нього ноутбук марки «HPPAVILION» G-6 для перегляду фільмів та після перегляду фільмів повертав. 19.10.2014 року ОСОБА_5 знову попросив у нього ноутбук для перегляду фільмів на що він погодився та надав ОСОБА_5 ноутбук попередивши останнього про те, щоб він повернув ноутбук ввечері або наступного ранку та наступного дня ОСОБА_5 не повернув йому ноутбук і повідомив що ноутбук знаходить в нього вдома та він його віддасть. 26.10.2014 року він знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням повернути ноутбук, але ОСОБА_5 повідомив про те, що ноутбук знаходиться у ломбарді і при отриманні заробітної плати ОСОБА_5 викупить ноутбук та поверне йому та звернувшись до адміністратора гуртожитку він дізнався, що ОСОБА_5 ніде не працює та в нього мається заборгованість по сплаті за проживання. Потім він знову підійшов до ОСОБА_5 та повідомив, що вразі не повернення його ноутбуку до 10.11.2014 року він звернеться з відповідною заявою до працівників міліції та не дочекавшись ноутбука від ОСОБА_5 він написав заяву до відділу міліції. На даний час у нього претензій до обвинуваченого не має, оскільки йому повернуто ноутбук;
- даними з заяви потерпілого ОСОБА_6 від 13.11.2014 року, відповідно до якої він просить прийняти міри до ОСОБА_5 , який в кінці жовтня шляхом зловживання його довірою заволодів його ноутбуком марки «HPPAVILION» G-6, чим завдав йому матеріального збитку (а.с. 19);
- даними з протоколу огляду від 13.11.2014 року, відповідно до якого оглянуто ОСОБА_5 , який знаходиться в приміщенні кабінету № 19 Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області у якого в зовнішній кишені куртки виявлено та вилучено «Договір 314-14029638 від 24.10.2014 року», відповідно до якого ОСОБА_5 надав ноутбук марки «НР» до відділення № 57 «ПТЗТ «Скарбниця», розташованому за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 13 та отримав кредит в сумі 2100 гривень (а.с. 21-22);
- даними з договору 314-14029638 від 24.10.2014 року», відповідно до якого ОСОБА_5 надав від імені ОСОБА_7 ноутбук марки «НР» до відділення № 57 «ПТЗТ «Скарбниця», розташованому за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 13 та отримав кредит в сумі 2100 гривень (а.с. 23);
- даними з висновку спеціаліста щодо вартості викраденого майна від 24.11.2014 року, відповідно до якого дійсна вартість ноутбуку марки «HPPAVILION», моделі G-6, чорного кольору, придбаного у жовтні місяці 2013 року, бувшого у використанні дорівнює станом на 13.11.2014 року становить 7776 гривень (а.с. 31-34).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді, давали правдиві, послідовні, логічні покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.
Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_5 раніше судимий (а.с. 54-55), за місцем проживання негативних характеристик не має (а.с. 58), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 56,57).
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, думку потерпілого ОСОБА_6 , який претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

засудив:
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190КК Україниі призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1