Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Солодкова
А.А.,суддів:Щепоткіної В.В., Єленіної
Ж.М., за участю прокурора Голюги В.В.,
розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 19 серпня 2014 року справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5
на вирок Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 08
серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Запорізької області від 13 січня 2014
року,

Вказаним вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України (в
редакції від 05 квітня 2001 року) до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_5 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 1 рік та покладено
обов'язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1
ст. 76 КК України.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним
і засуджено за те, що він 11 березня 2010
року у денний час у невстановленому
місці незаконно придбав з метою збуту
особливо небезпечний наркотичний
засіб - смолу канабіса масою 0,0553 г,
незаконно переніс його на територію
Запорізького центру екстремальної
медицини та швидкої допомоги по
вул. Перемоги, 80 у м. Запоріжжя, де того ж
дня близько 15:50 год незаконно збув
ОСОБА_6 за 50 грн, після чого був
затриманий працівниками міліції.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5,
посилаючись на істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
просить судові рішення щодо нього
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Вказує, що в основу
вироку покладено докази, які не були
дослідженні безпосередньо в судовому
засіданні. Суд дав неправильну оцінку
доказам по справі, не усунув
суперечностей між ними та не
обґрунтував у вироку чому взяв до уваги
одні докази й відкинув інші. Порушенням
свого права на захист вважає
відсутність можливості ставити
запитання свідкам, які не допитувались
безпосередньо в судовому засіданні. На
думку засудженого, зібраних у справі
доказів недостатньо для підтвердження
його винності у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Вказує на провокацію злочину з боку
органів досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, яка вважала, що касаційна
скарга засудженого підлягає
частковому задоволенню, а ухвала
апеляційного суду - скасуванню через
порушення апеляційним судом вимог ст.
377 КПК України 1960 року з направленням
справи на новий апеляційний розгляд,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга засудженого
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до вимог статей 362 та 365 КПК
України 1960 року суд апеляційної
інстанції зобов'язаний перевіряти всі
доводи апеляцій, у тому числі, за
необхідності, і шляхом проведення
судового слідства.

Усі доводи, що містяться в апеляціях,
мають бути проаналізовані з
урахуванням наявних у справі доказів з
тим, щоб жоден з них не залишився
нерозглянутим.

Згідно зі ст. 377 КПК України 1960 року у
своїй ухвалі суд апеляційної інстанції
зобов'язаний навести докладні мотиви
прийнятого рішення і, якщо апеляція
залишається без задоволення, зазначити
підстави, через які її визнано
необґрунтованою, а доводи апеляції -
безпідставними.

Ці вимоги закону суд апеляційної
інстанції належним чином не виконав.

Як убачається з матеріалів справи, у
своїй апеляційній скарзі з
доповненнями засуджений ОСОБА_5,
посилаючись на однобічність і
неповноту судового слідства,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, а також
істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
ставив питання про скасування вироку з
направленням справи на додаткове
розслідування. Вказував на порушення
судом принципу безпосередності
дослідження доказів, не виклик в судове
засідання свідків, які могли б дати
показання на користь засудженого, не
усунення суперечностей у доказах.
Заперечував встановлений судом факт
збуту ним наркотичного засобу ОСОБА_6,
наголошуючи на своїй версії подій, яка
не була перевірена органами досудового
слідства та судом.

Проте, залишаючи апеляційну скаргу
ОСОБА_5 без задоволення, апеляційний
суд своїх висновків належним чином не
мотивував, не навів вичерпних доводів
щодо необґрунтованості апеляційної
скарги, обмежившись лише
перерахуванням доказів, покладених в
основу вироку, та загальним
формулюванням про доведеність
винності засудженого у вчиненні
інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд в ухвалі навіть не
виклав суті апеляції та доповнень до
неї, не зазначив усіх доводів
засудженого, якими той обґрунтовував
незаконність вироку суду першої
інстанції.

У зв'язку з цим ухвала апеляційного
суду щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам
ст. 377 КПК України 1960 року і підлягає
скасуванню, а справа - направленню на
новий апеляційний розгляд, під час
якого апеляційному суду необхідно з
дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону
перевірити всі доводи апеляційної
скарги, дати їм належну оцінку та
ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 394-396 КПК України 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 13 січня 2014 року щодо ОСОБА_5
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Судді:

А.А. Солодков В.В. Щепоткіна Ж.М. Єленіна