Справа № 369/4011/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/52/15 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 2 14.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
14 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0005115 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 10 000 тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим в необережному заподіянні тілесного ушкодження середньої тяжкості, за наступних обставин.

29 червня 2013 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , підійшовши до помешкання свого сусіда ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку з ОСОБА_10 з приводу того, що з двору останнього гучно лунали крики та музика, чим заважали його родини відпочивати, яка в подальшому переросла в бійку, під час якої вони обидва впали на асфальт. При падінні права нога потерпілого ОСОБА_10 підвернулась з положення стоячи і падінні ОСОБА_7 зверху на нього, в результаті чого потерпілий ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №79/д від 14.04.2014 року, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Не передбачаючи заподіяння ОСОБА_10 тілесного ушкодження середньої тяжкості внаслідок падіння його разом з ОСОБА_10 на асфальт, а також не маючи прямого умислу їх заподіяти, ОСОБА_7 повинен був передбачати можливість настання під час бійки таких наслідків.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , просять вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції здійснив неповний судовий розгляд, як передбачено ст. 410 КПК України; дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, як передбачено ст. 411 КПК України; послався на ті докази, які отримані з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, як зазначено в ст. 412 КПК України; послався на ті докази, які є недопустимими та отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в ст. 87 КПК України.

Сторона захисту звертає увагу на те, що докази, на які послався суд першої інстанції у вироку взагалі відсутні в матеріалах кримінального провадження, а саме невірно вказано дати актів СМО та висновків експертів. Крім того, вказує на порушення вимог статті 290 КПК України.

Під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 заявив письмове клопотання в якому він просить застосувати до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році», у зв`язку з наявністю у нього двох малолітніх дітей, про що надає відповідні довідки, та звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та підтримав клопотання його підзахисного про застосування до ОСОБА_7 п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році», думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю підтримав позицію свого захисника, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, проте не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого, думку представника потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, а клопотання обвинуваченого залишив на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги вказаної норми закону повністю дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в винуватим в необережному заподіянні тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме, показах потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував в суді першої інстанції факт падіння на потерпілого ОСОБА_10 , висновках судово медичних експертиз від 14.04.2014 р. №79/Д, від 14.04.2014 р. №81/Д, від 14.04.2014 р. №82/Д, від 14.04.2014 р. №80/Д, від 14.04.2014 р. №84/Д, від 14.04.2014 р. №83/Д, протоколах проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та інших доказах, досліджених в судовому засіданні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції за ст. 128 КК України кваліфіковані правильно як необережне заподіяння тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_10

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог статей 410, 411, 412, 87 КПК України не грунтуються на матеріалах справи.

Посилання обвинуваченого та його захисника на зазначені у вироку судом першої інстанції дати в висновках експертів та актах СМО заслуговують на увагу, однак дана помилка є формальною та не може впливати на правильність прийнятого рішення по даній справі.

Посилання обвинуваченого та його захисника на зазначені у вироку судом першої інстанції невідповідності дат в висновках експертів та актів СМО заслуговують на увагу, проте дана помилка суду є технічною опискою та не може впливати на правильність прийнятого рішення в даному кримінальному провадженні, оскільки вина ОСОБА_7 підтверджується іншими доказами, а саме: показами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , даними з письмової заяви потерпілого ОСОБА_10 від 10.10.2013 року, даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 06.03.2014 року та іншими доказами, які містяться в матеріалах справа та є узгодженими між собою.

При призначенні покарання ОСОБА_7 за ст. 128 КК України суд дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, та призначив покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на викладене, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає вирок без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Разом з тим колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014році», оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості до набрання чинності вказаним законом, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має малолітню дочку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої він не позбавлений батьківських прав, що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_17 серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Крюківшинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16.04.2010 року, та сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якого він не позбавлений батьківських прав, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 14.08.2004 року, та наполягає на застосуванні щодо нього вказаного Закону.

Керуючись п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» №1185 від 08.04.2014р., ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року - залишити без зміни.

ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» - звільнити.

Головуючий:
Судді: