У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,
при секретарі ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0002323 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року щодо ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано.

Призначено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 310 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 15 квітня 2014 року на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 незаконно посіяв та виростив стебла коноплі в кількості 2046 штук, що містять в собі наркотичні засоби та психотропні речовини, які 05 серпня 2014 року були вилучені працівниками міліції.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну вироку апеляційного суду та звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі захисника не оскаржуються.

Посилання захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7, апеляційний суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, конкретні обставини справи, зокрема те, що предметом злочину є велика кількість рослин коноплі, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженому мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок апеляційного суду є достатньо мотивованим та в повній мірі відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що засуджений вчинив тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, колегія суддів не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що ставиться питання в касаційній скарзі захисника.

Оскільки в касаційній скарзі не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування вироку апеляційного суду, у провадженні не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10