Справа № 495/9710/14-к

ВИРОК
13.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород- Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до арешту працював за наймом, раніше судимого:
- 12.07.2001 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 81 ч.1 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі,
- 15.07.2004 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України на (два) 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням на 2 (два) роки;
- 03.02.2006 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст. 190 КК України із застосуванням 71 КК України на 2 (два) роки та 8 (вісім) місяців позбавлення волі;
- 19.09.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі із застосуванням ст.75, 76 КК України з випробуванням на 2 (два) роки. 02.03.2015 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скасована умовна міра покарання та направлений для відбування покарання на 2 роки.
який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
27 липня 2014 року в вечірню годину, точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до своєї знайомої потерпілої ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , сказавши що зайшов погостити. В кухні, де потерпіла займалась приготуванням їжі, обвинувачений ОСОБА_3 на полиці побачив мобільний телефон червоного кольору, заздалегідь знаючи, що він їй належить, та дочекавшись поки потерпіла ОСОБА_5 відволічеться, обвинувачений ОСОБА_3 взявши з полиці вказаний телефон, поклав його до своєї кишені, а через деякий час вийшов з житла та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свою користь. Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 незаконно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 , а саме: мобільним телефоном марки Nokia 3720С вартістю 180 гривень; сім-карткою мобільного оператора «Київстар», яка знаходилась в телефоні вартістю 5 гривень, всього обвинувачений ОСОБА_3 заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 185 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 27 липня 2014 року ввечері він прийшов до своєї знайомої потерпілої ОСОБА_5 , яка проживає з чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 . В приміщенні кухні, де потерпіла готувала їжу, він на полиці побачив мобільний телефон, заздалегідь знаючи, що він їй належить. Після чого він дочекався поки потерпіла відволічеться, він взяв з полиці вказаний телефон, поклав його до своєї кишені. Через деякий час він пішов додому. Далі викраденим телефоном він розпорядився на власний розсуд. Запевнив суд, що відшкодує потерпілій завданий збиток. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.2 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, до арешту працював за наймом, він не одружений та на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення до постановлення судом попереднього вироку, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, завдану матеріальну шкоду не відшкодовано (а.с. 52-57, 59-61).
Судом встановлено, що 02.03.2015 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була скасована умовна міра покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та він направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання на 2 роки відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2014 року. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, оскільки він раніше був засуджений 19.09.2014 року, а злочин вчинив 27.07.2014 року, тобто по постановлення попереднього вироку.
Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Речові докази, судові витрати, цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 в строк покарання судом зараховується повністю покарання відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2014 року за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання по новому вироку більш суворим покаранням за попереднім вироком та остаточно призначити до відбування покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін (а.с. 32-34).
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 13.03.2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання перебування його під вартою в період з 02.03.2015 року по 12.03.2015 року (а.с. 32-34).
Речові докази, судові витрати, цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ