Справа
№ 1 -236/2007 р.
ВИРОК

Іменем України

13
серпня 2007 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого: Сливи
Ю.М.

при
секретарях Брайченко
О.О., Оніщенко В.А.,

з участю
прокурорів Кимлика
Р.В., Нищенко О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ірпіні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця м. Києва, українця,
громадянина України, не
одруженого, з

неповною середньою освітою, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, раніше судимого:

вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 19.10.2005 р.
за ст.

190 ч. 1, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі, з іспитовим

строком 2 роки;

постановою Деснянського районного суду м.
Києва від 12.06.2006 р.

скасовано ОСОБА_1 іспитовий
строк та направлено
для

відбування
покарання призначеного вищевказаним вироком;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

уродженця ст. Брюховецька Брюховецького району
Краснодарського

краю Російської Федерації, росіянина, громадянина України,
не

одруженого, не працюючого,
з неповною середньою
освітою, який

мешкає за адресою: АДРЕСА_2, раніше
судимого:

вироком Первомайського міського
суду Луганської області
від

01.09.2000 року за ст. ст.
140 ч.3, 140 ч. 2, 141 ч. 2 КК України на 3 роки 6

місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна;

вироком Броварського районного суду Київської області від 06.01.2006

року за ст. 122 ч. 1,
75, 76 КК України на 2 роки
обмеження волі з

іспитовим
строком 1 рік;

постановою Броварського районного
суду Київської області
від

29.09.2006 р. скасовано ОСОБА_2 іспитовий строк та направлено для

відбування
покарання призначеного вищевказаним вироком,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,

уродженця м. Дніпропетровська, українця,
громадянина України, не

одруженого, не працюючого, з
середньою-технічною освітою, який

мешкає за адресою: АДРЕСА_3, раніше
судимого:

вироком Інгулецького районного м.
Кривого Рогу від 28.05.2003 року за

ст.
ст. 186 ч. 2, 69 КК України на 3 роки позбавлення волі;

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

14.04.2006 року
за ст.
186 ч. 2, 69 КК України на 4 роки
обмеження волі,

у вчиненні
злочину передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України,

встановив:

Відбуваючи
покарання у виправному центрі №132,
розташованому по вул. Залізнічній
в смт. Коцюбинське Київської області, ОСОБА_1,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 умисно, з метою самовільного залишення місця
обмеження волі, вступили між собою у
злочинний зговір.

Реалізуючи
свої злочинні наміри, 09.03.2007 року
близько 23.30 години (точний час слідством не встановлено) ОСОБА_1, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, з метою самовільного
залишення місця

обмеження
волі, скориставшись тим, що не були помічені працівниками центру, умисно,
шляхом подолання огорожі,
залишили межі Ірпінського виправного центру №132, та ухиляючись від відбування покарання, на громадському транспорті виїхали з
смт. Коцюбинського Київської області, чим самовільно залишили місце відбування
покарання у вигляді обмеження волі.

10.03.2007
року близько 17.30 години засуджений ОСОБА_1 повернувся до Ірпінського
виправного центру №132.

10.03.2007
року близько 13.00 години в ході проведення оперативно-розшукових заходів
засудженого ОСОБА_2 було затримано працівниками Ірпінського виправного центру
АДРЕСА_4, кв. 38 та доставлено до місця
обмеження волі для подальшого відбування покарання.

10.03.2007
року в ході проведення оперативно-розшукових заходів засудженого ОСОБА_3 було
затримано працівниками Ірпінського виправного центру АДРЕСА_4 та доставлено до
місця обмеження волі для подальшого відбування покарання.

У судовому
засіданні підсудні вину в скоєному злочині визнали повністю та показали:

· ОСОБА_1, що за попередньою змовою з іншими підсудними
він дійсно самовільно залишив місце обмеження волі у зв'язку з тим, що хотів підтримати свою дівчину, яка знаходиться у стані вагітності. На громадському
транспорті доїхав до м. Бровари, там заночував, а зранку зустрівся зі своєю дівчиною. Потім
повернувся до виправного центру. Щиро розкаявся та просив суворо не карати;

· ОСОБА_1, що домовившись з іншими підсудними, він разом з ними самовільно залишив межі
виправного центру, оскільки його
співмешканка по телефону повідомила про хворобу сина. Приїхавши у м. Бровари,
він пішов до місця свого проживання,
де вжив спиртного та ліг спати. Зранку його затримали працівники
колонії. Щиро кається у вчиненому та просить суворо не карати;

- ОСОБА_3, що дізнавшись про свою тяжку хворобу та
перебуваючи в емоційно

пригніченому стані, він за
попередньою змовою з іншими підсудними,
самовільно залишив межі

виправного центру та поїхав до своїх батьків, де його згодом затримали працівники колонії.
Щиро

кається, просить суворо не карати.

У
зв'язку із повним визнанням підсудними своєї вини в скоєному злочині, визнанням кваліфікації своїх дій та
доказів, зібраних органом досудового
слідства, дослідження доказів було
обмежене лише допитом підсудних.

Органом
досудового слідства дії ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 правильно
кваліфіковано за ст. 390 ч. 1 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі.

Обираючи
міру покарання підсудним суд враховує,
що вони скоїли злочин, який
відноситься до категорії середньої тяжкості.

Як особа
підсудний ОСОБА_1, за місцем відбування
покарання характеризується негативно,
працював, на обліку у лікаря
психіатра та нарколога не перебуває,
покарання не відбув та знову вчинив умисний злочини.

Як особа
підсудний ОСОБА_1 за місцем відбування покарання характеризується
негативно, працював, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не
перебуває, покарання не відбув та знову
вчинив умисний злочин.

Як особа
підсудний ОСОБА_3 за місцем відбування покарання характеризується
негативно, працював, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не
перебуває, покарання не відбув та знову
вчинив умисний злочин, має тяжке
хронічне захворювання.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудних суд
знаходить: щире каяття в скоєнні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних, суд знаходить рецедив злочинів.

Суд, враховуючи обставини справи, особи підсудних, вважає,
що їх виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і підсудним
слід обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Щодо
підсудних суд застосовує ст. 71 КК України, оскільки вони вчинили злочин у період
відбування покарання призначеного попереднім вироком.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК
України суд, -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України і призначити йому
покарання по цій статті у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення
волі.

На
підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2005 року, яким його засуджено за ст.
190 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі та ст. 72
КК України, остаточну міру покарання
ОСОБА_1 призначити у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України і призначити йому
покарання по цій статті у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення
волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за вироком Броварського районного суду Київської області від
06.01.2006 року, яким його засуджено
за ст.
122 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження волі з урахування подальших змін
та ст.
72 КК України, остаточну міру
покарання ОСОБА_2 призначити у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України і призначити йому
покарання по цій статті у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення
волі.

На
підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від
14.04.2006 року, яким його засуджено
за ст.
186 ч. 2, 69 КК України на 4 роки
обмеження волі з урахування подальших змін та
ст. 72 КК України, остаточну міру покарання ОСОБА_3 призначити у
вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу щодо підсудних до набрання вироку законної сили залишити без
зміни - тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Держдепартаменту України з
питань виконання покарань.

Строк
відбування покарання ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під
вартою, тобто з 13.04.2007 року.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Ірпінський
міський суд на протязі 15-ти діб з моменту його оголошення.