АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2015 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0011234,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_11 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ,
законного представника
неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

Засуджені за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання на 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

Засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо цивільного позову, речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, ОСОБА_5 перебуваючи 27.08.2014 року приблизно о 21 год. 00 хв. в ПКіВ "Перемога" Дніпровського району міста Києва з метою скоєння грабежу, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , при цьому, з метою скоєння групового нападу, спрямованого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 та неможливості у останнього побачити їх обличчя, ОСОБА_5 , одягнув собі на голову капішон, а ОСОБА_14 та ОСОБА_10 одягнули собі на голови маски типу «балаклави», й направилися по алеї ПКіВ "Перемога", в бік озера за ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_5 .. ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , маючи при собі у руках металеві палиці, діючи згідно розподілених ролей, та раніше обумовленим планом, підійшли ОСОБА_7 , обійшовши зі спини, та ставши навпроти обличчям до останнього, зупинивши його таким чином. При цьому, ОСОБА_10 , демонструючи в своїй руці металеву палицю, та реальний намір її застосування, наказав ОСОБА_7 передати їм свої гроші та мобільний телефон. В свою чергу ОСОБА_7 сприймаючи погрози ОСОБА_5 .. ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , як реальні, на вимогу останніх передав ОСОБА_10 свій мобільний телефон марки «Sony Xperia SP С530» вартістю 3000 гривень, навушники фірми «Sony» вартістю 50 гривень та грошові кошти в сумі 10 гривень, а всього майна на загальну суму 3060 гривень.
Після чого ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном ОСОБА_7 на власний розсуд.

Крім того, 04.09.2014 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_16 , перебуваючи в ПКіВ "Перемога" Дніпровського району міста Києва, з метою скоєння нападу, спрямованого на заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, при цьому, з метою скоєння групового нападу, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_17 та неможливості останнього побачити їх обличчя, ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа одягнули собі на обличчя футболки, а ОСОБА_10 одягнув на своє обличчя маску типу «балаклава», та направилися по алеї ПКіВ ''Перемога", в бік озера за ОСОБА_17 .
В подальшому ОСОБА_14 тримаючи у себе в руці металеву палицю, спільно з ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи згідно розподілених ролей, та раніше обумовленим планом, підійшли до ОСОБА_17 , а ОСОБА_14 обійшовши його зі спини, став навпроти, обличчям до останнього, зупинив його таким чином, в той час як ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходилися за спиною ОСОБА_17 . При цьому, ОСОБА_14 , демонструючи в своїй руці металеву палицю, та реальний намір її застосування наказав ОСОБА_17 передати їм свої гроші та мобільний телефон, однак з метою збереження належного йому майна, та не бажаючи виконувати накази останніх, ОСОБА_17 лівою рукою наніс удар в підборіддя ОСОБА_18 та намагався втекти.
Проте, одразу після нанесення ОСОБА_17 удару ОСОБА_18 з метою захисту, ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, почали наносити ОСОБА_17 чисельні удари металевими палицями в область голови, тулубу, від яких він впав на землю, та отримав легкі тілесні ушкодження, а обвинувачені таким чином подолали здатність ОСОБА_17 до опору.
Після чого, ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа продовжуючи свої злочинні дії, знову наказали ОСОБА_17 передати свої гроші та мобільний телефон, який в свою чергу, сприймаючи в цей раз дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, як реальні та такі, що несуть загрозу його здоров`ю та життю, на вимогу останніх передав ОСОБА_18 свій мобільний телефон марки "Iphone 5s" вартістю 8000 гривень, з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 гривень, з грошима на її рахунку в сумі 7 гривень, який був у металевому чохлі вартістю 100 гривень.
Також ОСОБА_10 зняв з лівої руки потерпілого наручний годинник фірми «Hublot», вартістю 400 гривень, та на вимогу нападників ОСОБА_17 серед іншого передав останнім грошові кошти в сумі 100 гривень та банківську картку «Приватбанк», а всього майна на загальну суму 8522 гривень.
Після чого ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном ОСОБА_17 на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

На обґрунтування апеляційної скарги захисник, вважає, що при визначенні виду та міри покарання, судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини, що характеризують особу та призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром воно є явно несправедливим внаслідок суворості і підлягає зміні в бік пом`якшення.
При цьому, зазначає, що судом у вироку зазначено проте, не в повній мірі враховано, того, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці його протиправної поведінки та характеризується щирим осудом цієї поведінки, повністю визнав свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого та готовий нести покарання за вчинений злочин.
Крім цього, обвинувачений на спеціальному обліку у лікаря нарколога не перебуває, а згідно консультативного висновку психіатра від 27.01.2015 року має відповідний діагноз, під час судового слідства добровільно відшкодував збитки потерпілому, надавав правдиві, послідовні та логічні показання, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, що на думку захисника, є обставинами, які пом`якшують покарання та дають підстави для застосування положень ст. 66 КК України та призначення більш м`якого покарання.
Захисник, вважає, що зазначені обставини, а також позитивна характеристика з місця навчання в період з 01.09.2011 року по 28.06.2014 року у ВПУ, відсутність у справі обтяжуючих обставин, участь обвинуваченого в проекті «Відпрацювання системи надання профілактичних послуг підліткам груп ризику та підліткам, уразливим щодо інфікування ВІЛ» у «Всеукраїнському громадському Центрі «Волонтер», дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
В суді апеляційної інстанції, захисник уточнив апеляційні вимоги та просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, призначити більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Такі вимоги мотивує тим, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину та його особі, оскільки останній визнав свою вину, відшкодував завдані злочином матеріальні збитки, повністю усвідомив злочинні наслідки та суспільну небезпеку вчиненого відносно її сина злочину, вибачившись перед сином та нею за свою поведінку, тому вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, в частині призначеного покарання, постановити більш м`який вирок. Такі вимоги мотивує тим, що він свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, відшкодував завдані збитки потерпілим, які не мають до нього претензій, тому вважає, що ці обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , не заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ; представника потерпілого ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, не заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_9 ; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , не заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у нападі з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб є обґрунтованими, відповідають фактичними обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України, у нападі з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 про суворість призначеного ОСОБА_9 та ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Оскільки, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_9 покарання суд врахував тяжкість вчинених ним злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем навчання, працює, активно займається спортом, раніше не судимий, його молодий вік, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого та позицію потерпілих щодо міри покарання, обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку та за відсутності обставин, що обтяжують покаранняпризначив ОСОБА_9 , із застосуванням ст. 69 КК України мінімальне покарання в межах санкцій статей за вчинені злочини, яке відповідає ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання та призначення більш м`якого покарання, як про це ставиться в апеляційній скарзі як самого обвинуваченого так і законного представника неповнолітнього потерпілого, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на які вони вказували в апеляційних скаргах, зокрема визнання вини, відшкодування завданих злочином матеріальних збитків, а також того, що обвинувачений вибачився перед потерпілим та його законним представником, колегія суддів не вбачає з огляду на конкретні обставини справи, зокрема вчинення кількох злочинів групою осіб, один з яких щодо неповнолітнього, а інший з застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, а також характеру злочинних дій, а саме застосування знаряддя злочину заздалегідь заготовлених та спеціально пристосованих предметів - металевих палиць за допомогою яких при розбійному нападі було нанесено потерпілому тілесні ушкодження.

Отже, враховуючи кількість епізодів вчинених злочинів, їх суспільну небезпеку, а також ту обставину, що злочини вчинялися за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, в тому числі, з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи та спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого та вказують на неможливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання, в умовах застосування до нього положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який на спеціальному обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, має постійне місце реєстрації, не працює, не навчається, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, його молодий вік, позицію потерпілого щодо міри покарання, обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_7 шкоди, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання визнав за можливе, за наявності декількох обставин, що його пом`якшують, призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням п.п. 1, 2 ст. 66 КК України в межах санкції статті за вчинений злочин, яке відповідно до ст. 69-1 КК України не перевищує двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті, що відповідає ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання та призначення покарання із застосуванням до нього положень ст. ст. 66, 69 КК України та звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком, як про це ставиться в апеляційній скарзі захисника, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на які захисник вказував в апеляційній скарзі, зокрема щире каяття, повне визнання вини, добровільне відшкодування збитків потерпілому під час судового слідства, надання правдивих, послідовних та логічних показань, та врахуванням інших обставин, зокрема того, що обвинувачений не перебуває на спеціальному обліку у лікаря нарколога, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра з відповідним діагнозом, а також позитивної характеристики з навчального закладу, який обвинувачений ОСОБА_5 закінчив в 28.06.2014 році, активної участі у громадській діяльності, колегія суддів не вбачає з огляду на те, що вказані обставини в повній мірі враховані при призначенні покарання, в зв`язку з чим до нього застосовані положення ст. ст. 66, 69-1 КК України.

Крім цього, враховуючи конкретні обставин справи, зокрема вчинення злочину щодо неповнолітнього, групою осіб та характеру злочинних дій, а саме використання заздалегідь заготовлених та спеціально пристосованих предметів - металевих палиць за допомогою яких вчинений злочин, та особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суспільно-корисною працею не займається, а отже вчинив умисний корисливий злочин з метою власного збагачення, що, на думку колегії, не дає підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, як про це ставиться в апеляційній скарзі захисника, який в своїй апеляційній скарзі не вказує на конкретні обставини справи, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а відтак на звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи вище наведене, вважає вирок суду, в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 покарання, законним і обґрунтованим, а подані апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли зміну чи скасування вироку колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2015 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0011234 залишити без змін, аапеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/837/2015 Категорія КК: ч. 2 ст.187
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_19
Доповідач ОСОБА_1