УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2008
року апеляційний суд Житомирської області в складі

суддів:
Мельничук Н.М. - головуючої,

Захарчука С. В. та Широкопояса Ю.В.,

з участю:

прокурора
Воронухи Д.С. ,

потерпілого
ОСОБА_1,

захисника -
адвоката ОСОБА_2,

засудженихОСОБА_3,
ОСОБА_4

таОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляціями
засудженогоОСОБА_3, його захисника -
адвоката ОСОБА_2, засудженихОСОБА_4
таОСОБА_5 на вирок
Корольовського районного суду м.
Житомира від 26 грудня 2007 року,
-

встановив:

Цим вироком:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, неодруженого,
судимого 13.10.2004р. Корольовським райсудом м. Житомира
за ст.
ст. 296 ч. 1, 75, 76
КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з
випробуванням на 2 роки; постановою того ж суду від 16.05, 2005р. направлено в
місця позбавлення волі для відбування покарання за вказаним вироком;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
непрацюючого, неодруженого, несудимого, та

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
непрацюючу, незаміжню, несудиму,
- засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі
кожного.

Запобіжного
захід до набрання вироком законної сили змінено на взяття під варту.

Початок строку відбуття
покарання вирішено рахувати з 26.12.2007 року.

Вирішено
стягнути з усіх засуджених на користь НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області
по 23, 54 грн. з кожного витрат,
пов'язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Згідно
вироку, засуджені за попередньою змовою
групою осіб вчинили відкрите викрадення чужого майна на загальну суму 1110
грн., поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого за таких обставин.

16
вересня 2007 року близько 22 год.
у кафе магазину "Калина" по вул.
Вітрука, 53 в м. Житомирі всі засуджені, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, побачили в руках раніше незнайомого ОСОБА_1
мобільний телефон "Соні Еріксон К750І", який домовилися відкрито викрасти за
пропозицією засудженого ОСОБА_3. Згідно розподілених ролей, ОСОБА_5
підійшла до потерпілого ОСОБА_1 та запропонувала йому провести її
додому, на що останній погодився. Біля
будинку №15 по майдану Польовому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наздогнали їх та з метою
подолання волі потерпілого до опору нанесли ОСОБА_4у удари руками по
обличчю, заподіявши йому легкі тілесні
ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді двох синців та двох
саден на обличчі. В цей час ОСОБА_5
відкрито викрала у потерпілого вказаний мобільний телефон вартістю 1075
грн. з карткою оператора мобільного зв'язку „Київстар" вартістю 25
грн., а ОСОБА_4 відібрав нього гроші в
сумі 10 грн.

В апеляціях:

- засуджений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_2, засуджений ОСОБА_4 ставлять питання про
скасування вироку та повернення справи на додаткове розслідування, посилаючись на однобічність та неповноту
судового слідства, яка не може бути
усунута в судовому засіданні, та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема,

вказують на безпідставну відмову суду в перевірці версії сторони захисту
про

купівлю ОСОБА_4 мобільного телефону потерпілого у ОСОБА_6.

У доповненнях до апеляції ОСОБА_3 просить також винести постанову про
порушення кримінальної справи за
ст. 384 КК України щодоОСОБА_5 та
притягнути її до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві
показання;

- засудженаОСОБА_5 просить змінити вирок та звільнити її від

призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75
КК України, посилаючись на щире
розкаяння та сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши
доповідача, пояснення потерпілого
ОСОБА_1 в задоволення апеляції засудженої ОСОБА_5
та в заперечення інших апеляцій,
пояснення засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
адвоката ОСОБА_2
в підтримання своїх апеляцій,
пояснення засудженої ОСОБА_5
в підтримання апеляцій інших засуджених та відмову від своєї апеляції, міркування прокурора про залишення вироку без
зміни, перевіривши справу, апеляційний суд визнає

Справа №
11 -201/2008 Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Побережний В.

Категорія ст.
186ч.2 КК України Доповідач
Широкопояс Ю.В.

апеляції необгрунтованими з таких підстав.

Висновки
суду про вчинення засудженими вказаного у вироку злочину відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджуються доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_1 на досудовому
слідстві, в тому числі на очних ставках
з засудженими та при відтворенні обстановки та обставин події, а також в судовому засіданні, в тому числі в апеляційному суді, послідовно стверджував, що ввечері 16.09.2007р. у кафе магазину
"Калина" на вул. Вітрука в
м. Житомирі він вперше побачив
засуджених, познайомився з засудженою
ОСОБА_5, яка назвалася Ольгою та
попросила провести її додому. Біля дитячого майданчику неподалік від кінотеатру
„Космос" на вулиці Вітрука на нього раптово напали ззаду засуджені ОСОБА_3
та ОСОБА_4, які стали його бити руками
по обличчю. В цей час ОСОБА_5
забрала з кишені його кофти мобільного телефона „Соні Еріксон К750І" з сім карткою вартістю 25 грн.
На вимогу ОСОБА_4 віддав йому також 10 грн. (70-71, 72-73,
99-100).

Потерпілий
впізнав серед інших осіб засуджених як осіб,
які сумісно відкрито викрали у нього мобільний телефон „Соні Еріксон
К750І" (а. с. 26-28, 29-31, 34-36).

Доводи
апеляції засудженого ОСОБА_4 про недопустимість цих доказів є
необгрунтованими, оскільки згідно
протоколів вказаної слідчої дії,
впізнання потерпілим засуджених було проведено з дотриманням вимог ст.
174 КПК України. Потерпілий підтвердив,
що саме засуджені спільно вчинили встановлений судом злочин щодо
нього, що він добровільно давав
показання та впізнав засуджених серед інших осіб без будь-якого впливу
працівників правоохоронних органів.

Засуджена
ОСОБА_5 на досудовому
слідстві, в тому числі на очних ставках
та при відтворенні обстановки та обставин події, стверджувала,
що вона за попередньою змовою з ОСОБА_3ом та ОСОБА_4 та сумісно з ними
відкрито заволоділа мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_1 за встановлених
судом обставин (а. с. 21-23, 37-38,
39-40, 95-98, 99-100,
158-159).

Свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що при
відтворенні обстановки та обставин події за участю засудженої ОСОБА_5, в якому вони приймали участь як
поняті, остання добровільно без
будь-якого примусу з боку працівників міліції розказувала та вказувала на місцевості
про обставини пограбування потерпілого ОСОБА_1.

Суд
першої інстанції обгрунтовано визнав достовірними показання потерпілого та
засудженої ОСОБА_5 на досудовому
слідстві, оскільки вони детально
узгоджуються між собою, стверджуються
іншими достовірними доказами по справі,
наведеними у вироку, та містять
дані, про які не могла знати ОСОБА_5 за умови невчинення
нею злочину.

З огляду на ці
та інші докази, досліджені в судовому
засіданні, що містяться у показаннях
свідка ОСОБА_9, протоколах огляду місця події та речового доказу -
вилученого у ОСОБА_5 мобільного
телефона „Соні
Еріксон К750І", який був викрадений
у потерпілого ОСОБА_1 ввечері 16.09.2007р.,
суд першої інстанції обгрунтовано визнав доведеною винність

всіх засуджених
у вчиненні інкримінованого їм злочину та відкинув як недостовірні показання
засуджених про те, що вони не вчиняли
злочину.

Судом
перевірялася та обгрунтовано була відкинута як недостовірна версія сторони
захисту про придбання телефону потерпілого у сторонньої особи. Зокрема, суд обгрунтовано відкинув як недостовірні
показання свідка ОСОБА_11 про цей факт та одночасно з постановлениям вироку
відповідно до вимог ст. 279 КПК України поставив перед прокурором
питання про притягнення до відповідальності цього свідка за завідомо неправдиві
показання.

Як
встановлено перевіркою матеріалів кримінальної справи, досудове слідство і судовий розгляд у ній
проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об'єктивне дослідження обставин
справи. На досудовому слідстві та в судовому засіданні засудженим
роз'яснювалися їх процесуальні права (а. с.
75-78, 104-107, 151-154,
197).

Тому
викладені в апеляціях доводи про неповноту та необ'єктивність досудового та
судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи,
порушення процесуальних прав засуджених та вимога ОСОБА_3 про
притягнення до кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих
показань засудженої ОСОБА_5
є необгрунтованими.

Факт
фальсифікації матеріалів кримінальної справи,
на який є посилання в апеляції засуджених, не підтверджується дослідженими в судовому
засіданні доказами та не доведений у встановленому законом порядку.

Порушень
вимог КПК України, які ставили би під
сумнів висновок суду про доведеність винності засуджених у вчиненні
злочину, за який їх засуджено, - не встановлено.

Дії засуджених
кваліфіковано правильно.

При
призначенні покарання суд, відповідно до
правил ст. 65 КК України правильно врахував тяжкість
злочину та особу засуджених. Обране їм покарання є необхідним й достатнім для
їх виправлення та попередження нових злочинів.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляції
засудженогоОСОБА_3, його захисника -
адвоката ОСОБА_2, засудженихОСОБА_4
таОСОБА_5 залишити
без задоволення, а вирок Корольовського
районного суду м. Житомира від 26 грудня
2007 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - без зміни.