Справа № 11-39/2007 Головуючий
І інстанції: Білоус М.В.
категорія - ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач: Баглай І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати з

кримінальних справ апеляційного
суду Чернігівської області у складі:

головуючого Баглая
І.П.,

суддів Борисенко
І.П., Салая Г.А.,

при секретарі Масловій
О.В.,

з участю прокурора Надточій О.О.,

адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

потерпілої ОСОБА_3,

цивільного відповідача ОСОБА_4,

засудженого ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями помічника Прилуцького міжрайонного прокурора, потерпілої
ОСОБА_3, цивільного відповідача ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на вирок
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с Турівка,
Яготинського району, Київської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений,
працюючий ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканецьАДРЕСА_1, в силу
ст. 89 КК
України раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження
волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами на 1
рік.

На підставі ст.ст. 75,
76 КК України, засуджений звільнений від відбування покарання у вигляді обмеження
волі з іспитовим строком 1
рік з покладенням на нього обов'язків повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та можливого
навчання.

2

Запобіжний захід ОСОБА_5, до вступу вироку в законну силу, залишено підписку
про невиїзд.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. Цивільний позов ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди у кримінальній справі залишений без розгляду.

В позові ОСОБА_3
до приватного підприємця ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_3

- Шара"
м. Прилуки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

відмовлено.

Судом, ОСОБА_5 засуджено за те, що він, 28.12.2005 року, в 22 години 20 хвилин, керуючи
автомобілем ВАЗ 21102, д.н.з.
НОМЕР_1, належним на праві приватної власності ОСОБА_4, рухаючись по вул.
Гвардійській зі сторони вул. Ярмаркової у напрямку вул. Перемоги в м. Прилуках,
не виконав вимоги п.п. 11.1,
12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, виїхав на праве узбіччя проїзної
частини вул. Гвардійської та здійснив наїзд на ОСОБА_3, яка стояла на цьому
узбіччі в очікуванні його проїзду, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні
ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров'я терміном більше 21 дня.

Не погоджуючись з вироком суду, помічник Прилуцького
міжрайонного прокурора, потерпіла ОСОБА_3, цивільний відповідач ОСОБА_4 та
засуджений ОСОБА_5 подали апеляції в яких:

помічник Прилуцького міжрайонного прокурора, не оспорюючи
фактичні обставини справи та доведеність вини засудженого, просить вирок
скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання обставинам
справи та особі засудженого, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5
покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у
вигляді 1 місяця
арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, а також
винести окрему ухвалу на адресу прилуцького міжрайонного прокурора про злочин
вчинений ОСОБА_7 передбачений ст. 384
КК України. Мотивує, що поведінка засудженого в момент скоєння злочину та
під час судового засідання свідчила про невизнання засудженим своєї провини,
байдужість до наслідків скоєного злочину та намагання уникнути покарання. Також
вважає, що суд безпідставно визнав скоєння злочину засудженим з необережності
обставиною, яка пом'якшує його відповідальність, оскільки така обставина
випливає з диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України. Крім того, вказує, що свідок
ОСОБА_7 змінив в судовому засіданні свої покази дані ним під час досудового
слідства на недостовірні, що є підставою, для винесення окремої ухвали про
вчинення свідком ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст. 384 КК України;

- потерпіла
ОСОБА_3 просить вирок в частині звільнення засудженого від

відбування покарання
з випробуванням скасувати,
та призначити йому

3

покарання
пов'язане з реальним позбавленням волі та обов'язковим позбавленням права
керувати транспортними засобами, а також змінити міру запобіжного заходу на
утримання під вартою. Вважає, що призначене засудженому покарання не відповідає
ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі і є занадто м'яким. Вказує, що
засуджений вини своєї не визнав, в скоєному не розкаявся, шкоду не відшкодував.
Крім того, під час судового засідання вів себе зухвало, постійно погрожував.
Вказує, що по справі не встановлено жодних пом'якшуючих відповідальність
засудженого обставин;

·
цивільний відповідач ОСОБА_4 просить вирок скасувати а
справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що засуджений не винуватий в
спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій, а тому вона як власник автомобіля не
повинна нести ніякої відповідальності. Обґрунтовує тим, що досудове та судове
слідство по справі проводилось однобічно та упереджено, не був встановлений та
допитаний водій зустрічного транспорту, який був очевидцем події, не був оглянутий
верхній одяг потерпілої на предмет механізму його пошкодження, а також не було
проведено додатковий огляд місця події з метою перевірки показів потерпілої про
рух її по тротуару. Вказує, що ні органом досудового слідства, ні судом не дана
юридична оцінка діям пішоходів ОСОБА_8, які, на її думку, грубо порушили вимоги
Правил дорожнього руху України. Вважає, що суд необгрунтовано відмовив
захиснику підсудного про проведення додаткового відтворення обставин події та
проведення комплексної експертизи, що, на її думку, дало б ясну картину ДТП.

·
засуджений ОСОБА_5 просить вирок скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що досудове та судове
слідство по справі проведено однобічно та неповно, а вирок суду не відповідає
фактичним обставинам справи. Вважає, що судом не були взяті до уваги докази,
які могли істотно вплинути на висновки суду. Вказує, що вирок ґрунтується на
неправдивих показах потерпілої та її чоловіка, які спростовуються матеріалами
справи. Також вважає, що висновок судово-технічної експертизи ґрунтується не на
всіх матеріалах справи і є неповним, суд необгрунтовано відкинув покази свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були очевидцями ДТП, обґрунтовуючи їх
зацікавленістю, оскільки для цього немає жодних підстав. Вказує, що під час
досудового слідства не було встановлено водія зустрічного транспорту, який
також є очевидцем ДТП. Крім
того вважає, що ні судом, ні органом досудового розслідування не дана оцінка
причинам таких його дій в даній ситуації.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора, потерпілої і
її адвоката задовольнити їхні апеляції та відмовити в задоволенні апеляцій
засудженого і цивільного відповідача, які з адвокатом ОСОБА_1, в свою чергу,
просили задовольнити їхні апеляції і відмовити прокурору і потерпілій,
дослідивши матеріали справи та провівши по ній судове слідство, колегія суддів
прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення всіх апеляцій.

4

Згідно до ст.. ст..
64 і 132 КПК України,
при провадженні досудового слідства підлягає доказуванню, а при притягненні як
обвинуваченого - повинно
бути зазначено у постанові, місце вчинення злочину. Цю вимогу закону органом
досудового слідства не дотримано, оскільки місцем скоєння злочину вказано лише
вулицю без вказівки в якому саме місці цієї вулиці сталася дорожньо-транспортна
пригода.

Також, при провадженні досудового слідства,
обвинувачуваного ознайомлено з усіма постановами про призначення судових
експертиз вже після їх проведення, що позбавило його можливості поставити перед
експертами свої питання і є порушенням права на захист.

В судових засіданнях місцевого та апеляційного судів
ОСОБА_5 категорично заперечував свою вину в інкримінованому злочині і поясняв,
що потерпіла з чоловіком, свідком по справі, ішли по зустрічній смузі дороги у
попутному з ним напрямку. Коли він на автомашині наблизився до них, у
безпосередній близькості від автомашини вони раптово почали перебігати дорогу і
вибігли на його смугу руху. Він прийняв вправо, намагаючись об'їхати людей, але
за таких обставин, з огляду на дорожні умови, не зміг уникнути
дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_8, що доводиться їй
чоловіком, весь час давали узгоджені між собою покази, що вони рухалися по
правій стороні дороги. Побачивши, що їх наздоганяє автомашина - перейшли на
узбіччя і в цей час автомашина виїхала на узбіччя та скоїла наїзд на потерпілу.

Ці протиріччя по справі у свідченнях ОСОБА_5 та подружжя
ОСОБА_8 ні органи досудового розслідування ні суд першої інстанції не
розв'язали. Суд належним чином не мотивував чому він вважає показання
пасажирів, що перебували в автомашині таксі в момент ДТП і є сторонніми
людьми для підсудного, вважає не об'єктивними, а свідчення подружжя ОСОБА_8 - істинними.

Погоджуючись з версією подружжя ОСОБА_8, ні органи
досудового розслідуванні ні суд першої інстанції не встановили, що ж стало
причиною виїзду ОСОБА_5 на узбіччя дороги.

За таких обставин вирок підлягає скасуванню, а справа направленню прокурору
для проведення додаткового розслідування з метою усунення зазначених вище неправильності
досудового розслідування і протиріч.

Прохання помічника прокурора про винесення окремої ухвали
на адресу Прилуцького міжрайонного прокурора про порушення кримінальної справи

5

щодо ОСОБА_7 не
ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає, бо питання порушення
кримінальних справ відноситься саме до органів прокуратури, які він представляє
у даному випадку.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365,
366, 379 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія

ухвалила:

Апеляції помічника Прилуцького міжрайонного прокурора,
потерпілої ОСОБА_3, цивільного відповідача ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5
задовольнити частково, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 08 листопада
2006 року
щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити прокурору Чернігівської області для
додаткового розслідування.

Запобіжний захід
ОСОБА_5 залишити підписку про невиїзд.

Судді:

І.П. Баглаїї
І.П. Борисенко Г.А. Салай