Справа № 192/2610/14
Провадження № 1-кп/192/10/15
В И Р О К
Іменем України
"04" березня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000447, внесене до ЄРДР 25.06.2014 року, відносно
ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ, мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, що має середню освіту, непрацевлаштованого, холостого, раніше судимого:

1) 16.04.2002 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, 15, ч.3 ст.185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

Солонянським районним судом Дніпропетровської області:

2) 13.12.2006 року за ст.297 КК України до арешту строком на 6 місяців;

3) 21.01.2008 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

4) 08.05.2008 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 15.10.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 15 днів;

5) 10.11.2013 року за ч.1 ст.122,75 КК України до обмеження волі строком на 2 роки з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В с т а н о в и в:

22 червня 2014 року близько 18-ї години 30 хвилин ОСОБА_6 , біля подвіря будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_5 , умисно наніс їй удар правим кулаком в скроневу область голови та 2-3 удари ногою - в область тазостегнового суглобу правої ноги.

Своїми умисними сукупними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді забою мяких тканин в області передньої поверхні правого тазостегнового суглобу, забою мяких тканин голови, підшкірних гематом, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині не визнав.

При допиті обвинувачений показав, що увечері 22 червня 2014 року він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їхали на бричці по вул.Нагорна у с.Сурсько- ОСОБА_10 . Зупинилися біля одного з дворів, щоб попросити сірників. У дворі нікого з дорослих не було, тому він попросив малого хлопця, який грався на подвірї, погукати маму. Він стояв за двором, коли до нього підбігла потерпіла у справі і почала штовхати його руками у груди зі словами: в мене не сірникова фабрика! Вони разом впали, між ними почалася штовханина. ОСОБА_5 нанесла йому декілька ударів. Бійку побачила ОСОБА_8 , яка, взявши з возу збрую, підбігла до них та намагалася захистити його, нанесла збруєю декілька ударів потерпілій. В цей час до них вибіг хлопець років 13-14, син потерпілої, який, вирвавши з забору штахетину, почав наносити нею удари по його тілу. Після чого юнак відв`язав собаку та почав нацьковувати її на нього та дружину. Ніяких ударів він потерпілій не наносив.

Однак, вина обвинуваченого підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 22 червня 2014 року вона була у сусідському дворі, коли побачила, як біля її двору зупинилася бричка з циганами. Злякавшись за своїх дітей, які були вдома, вона побігла до себе у двір. Вона побачила як ОСОБА_6 зайшов до її літньої кухні, двері в яку були відчиненими. Вона вимагала, щоб він покинув двір. Між ними почалася сварка, під час якої ОСОБА_6 вдарив її кулаком по голові, наніс декілька ударів ногою в тазостегнову частину справа. В цей час з городу повернулися її сини: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Кирило, якому на той момент було 12 років, з метою захистити її, вирвав з забору штахетину та декілька разів вдарив ОСОБА_6 . Але і після цього ОСОБА_13 не покинув двір. Вона попросила сина ОСОБА_11 нацькувати на ОСОБА_14 собаку, яка була привязана у дворі. Син підійшов до них із собакою, яка гавкала на ОСОБА_6 та, у відповідь на удари, вкусила його. Після чого між обвинуваченим та її сином ОСОБА_11 почалася бійка. ОСОБА_8 , яка сиділа на возі, підбігла до неї та декілька разів вдарила її по голові збруєю. Вона захищала себе та синазахищати сина. На крики вибігли сусіди: ОСОБА_15 та подружжя ОСОБА_16 . Тільки після того, як у сварку втрутився ОСОБА_17 , ОСОБА_6 покинув двір.

Свідок ОСОБА_18 , син потерпілої, у судовому засіданні показав, що 22 червня 2014 року він разом зі своїми братами косили траву на городі. З городу він повернувся разом з молодшим братом ОСОБА_12 . У дворі вони побачили, як їхня мама ОСОБА_5 виштовхує з літньої кухні якогось чоловіка. Це був ОСОБА_6 . Останній впирався, висловлювався на адресу мами нецензурними словами. Між ними виникла бійка і він, з метою захистити маму, вирвав із забору штахетину та декілька разів вдарив ОСОБА_6 . Після чого за порадою мами він відвязав собаку та нацькував її на ОСОБА_6 . ОСОБА_19 вкусила його. Бійка продовжувалася, доки у двір не прибігли сусіди та не вигнали ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показав, що 22 червня 2014 року він з ОСОБА_6 , його співмешканкою ОСОБА_8 та їхньою дитиною їхали на бричці по селу Сурсько-Михайлівка. Зупинилися біля одного з дворів, і ОСОБА_6 пішов на це подвіря. З якою метою ОСОБА_6 пішов додому до ОСОБА_5 , йому невідомо і що відбувалося на подвірї, він не бачив, оскільки не вставав із брички. Через короткий проміжок часу він побачив, як біля двору билися ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Останній бив ОСОБА_5 кулаками.

Вина обвинуваченого підтверджується й письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Місце події: двір потерпілої ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , зафіксоване у протоколі огляду.

Із висновку судово-медичного експерта №98У Е від 18.07.2014 року убачається, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин в області передньої поверхні правого тазостегнового суглобу, забою мяких тканин голови, підшкірних гематом виникли від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, в термін та, можливо, при обставинах, які вказані у постанові слідчого, тобто 22.06.2014 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

Суд, перевіривши доводи обвинуваченого в тій частині, що він не наносив потерпілій ударів, від яких в неї виникли легкі тілесні ушкодження, знаходить їх неспроможними, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів: показаннями потерпілої та свідків обвинувачення, висновком судово-медичного експерта, що узгоджуються між собою, та обумовлені бажанням ОСОБА_6 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Судом достовірно встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою 22 червня 2014 року мав місце конфлікт з приводу неправомірного знаходження ОСОБА_6 на території двору потерпілої без її дозволу. Факт нанесення ОСОБА_6 удару кулаком в область голови ОСОБА_5 та не менше двох ударів ногою в область тазостегнового суглобу правої ноги потерпілої, що спричинило нанесення їй легких тілесних ушкоджень, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні вищезазначеними доказами.

Суд, оцінивши в сукупності досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та

взаємозвязку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в умисному легкому тілесному ушкодженні, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який характеризується негативно, як особа, яка веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Обставин справи, що помякшують покарання, судом не встановлено.

Обтяжує покарання рецидив злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, суд, на підставі ст.71 КК України, за правилами ст.72 КК України, повністю приєднує невідбуте покарання за вироком Солонянського районного суду від 10.11.2013 року, від якого ОСОБА_6 звільнено з іспитовим строком 2 роки, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин у період строку, на який його було звільнено від покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

На підставі ст.71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2013 року: 2 роки обмеження волі і остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 до відбуття 2 (два) роки 25 днів обмеження волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту прибуття до виправного центру.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий