Справа 534/390/15-к
Провадження № 1-кп/534/78/15
Вирок

Іменем України

25 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження № 0000207 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

за ч.1,2 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 вчинив ряд умисних злочинів проти власності за таких обставин:
03 лютого 2015 року, в вечірній час, обвинувачений, перебуваючи в помешканні рідної тітки потерпілої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав належні потерпілій золоті ювелірні вироби: каблучку 585 проби вагою 3,85 гр., хрестик 585 проби вагою 1,3 гр., та ланцюжок 585 проби вагою 5,3 гр. на загальну суму 4578 грн. і з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

17 днів потому, 20 лютого 2015 року, обвинувачений повторно, в аналогічний спосіб, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку належних потерпілій ОСОБА_5 золотих виробів: каблучки 585 проби вагою 3,8 гр., каблучки 585 проби вагою 4,7 гр. та браслета 585 проби вагою 7,4 гр. на загальну суму 6840 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, і підтвердив суду, що за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку, 03 та 20 лютого 2015 року шляхом вільного доступу здійснив крадіжку належних потерпілій ОСОБА_5 золотих виробів, які згодом продав в одному з ломбардів м. Комсомольська, гроші витратив на власні потреби.

Потерпіла підтвердила обставини вчинених в її квартирі крадіжок. Заявляє у справі цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованих злочинів, суд, обмежившись /за згодою всіх учасників провадження/ його допитом та допитом потерпілої, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи, об`єм та вартість викраденого ніким з учасників процесу не оспорюються.

Отже, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в таємному, за другим епізодом - повторному викраденні чужого майна органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 та ч.2 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні ОСОБА_4 злочини не є тяжким, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини, щире каяття в скоєному та часткове, добровільне відшкодування завданих збитків.

Згідно з представленими характеризуючими даними обвинувачений не працює, постійного джерела доходу не має, проживає в родині з матір`ю та братом, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів. Інші характеризуючи дані в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, з врахуванням тяжкості вчинених злочинів та особи підсудного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності щиро кається в скоєному та частково відшкодував завдані злочином збитки, суд, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі вважає можливим його виправлення без відбування покарання з встановленням максимального/з врахуванням обставин вчинених злочинів/ іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого по справі позову (а.с. 34-35) суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість втраченого майна по справі дведена позивачем відповідною довідкою (а.с. 36), нічим по справі не спростована і не заперечується учасниками судового розгляду.

Покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір заподіяних потерпілим збитків, що підлягають стягненню з засудженого, зменшена судом пропорційно сумі відшкодованих ним в добровільному порядку збитків (а.с. 39).

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди, у кримінальній справі вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються і вирішуються судом за умови, що особу, якій її заподіяно, визнано в установленому законом порядку потерпілим та цивільним позивачем і що у справі є письмова заява, яка за змістом відповідає вимогам ЦПК.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпіла зазначила, що через неправомірні, аморальні дії ОСОБА_4 , який доводиться їй рідною людиною, і так зухвало, зловживаючи її довірою, порушив її право на приватну власність, зазнала душевних страждань, які відчуває до наступного часу. Моральну шкоду оцінює розміром 10 000 грн..

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_4 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Приймаючи до уваги наведені потерпілою на обґрунтування завданої моральної шкоди обставини, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги також реальну можливість відшкодування підсудним завданої моральної шкоди, приймаючи до уваги характер та обсяг страждань потерпілої, позов в частині вимоги відшкодування завданої моральної шкоди суд вважає обґрунтованим частково, і розмір моральної шкоди, який буде достатнім для компенсації завданих збитків визначає в розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374,129 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання відповідно:

за ч.1 ст.185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на три роки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Заявлений по справі цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з засудженого на користь ОСОБА_5 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 33 863 грн. та компенсацію моральних збитків в розмірі 5000 грн.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення сторони можуть подати апеляційні скарги до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1