Дата документу Справа № 226/76/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №226/76/13-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/613/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.185, 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження №0000019 від 21 листопада 2012 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Чимкенті республіка Казахстан, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м.Казанджик Красноводської області, республіка Туркменістан, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:
обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 звернулися до суду з апеляційними скаргами на вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.2 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного судом покарання, ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 6 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.2 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2009 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з 9 жовтня 2012 року. Постановлено стягнути: з ОСОБА_6 на користь держави, в рахунок відшкодування витрат пов`язаних з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи №22 від 16 травня 2012 року, у розмірі 117 грн. 60 коп.; солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, 23 722 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим же вироком засуджено і ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.309 КК України, вирок щодо якого не оскаржується.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції, в частині засудження ОСОБА_6 , скасувати, а кримінальне провадження щодо останнього закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення судом вимог ст.94 КПК України, оскільки не надано оцінки всім доказам шляхом всебічного, об`єктивного розгляду всіх матеріалів справи у сукупності, в тому числі аргументам сторони захисту, викладеним у судовому засіданні. Посилається на те, що у вироку не надано обґрунтування пріоритету одних доказів над іншими. Зазначає, що судом проігноровано і не надано будь-якої оцінки обставинам, які передували обшуку, та самому обшуку у квартирі ОСОБА_6 , безпідставно оцінені критично показання підсудного ОСОБА_7 , та свідка ОСОБА_11 . На думку апелянта, обвинувачений ОСОБА_6 незаконно утримувався під вартою з 2 по 8 жовтня 2014 року, оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу сплив 2 жовтня 2014 року.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції, в частині засудження його, скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень. В обґрунтування своїх вимог вказує на непричетність до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зазначає про фальсифікацію справи органом досудового розслідування, та недоведеність його вини. Вважає, що процесуальна дія - впізнання потерпілою ОСОБА_12 , проведена незаконно, з порушенням вимог діючого КПК України. Апелянт зазначає, що судом не надано належної оцінки всім доказам у справі, в тому числі і показанням підсудного ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 .

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, за наступних обставин.

16 березня 2012 року приблизно о 10-30 годині, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не встановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) прибули до м.Димитрова Донецької області, підійшли до квартири АДРЕСА_3 , вхідні двері якої ОСОБА_6 відкрив за допомогою відмичок. ОСОБА_7 , та невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, з метою безперешкодного скоєння злочину, прикривали двері сусідів. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, проникли до вищевказаної квартири, яка належить ОСОБА_10 , звідки умисно, повторно з корисливих мотивів, викрали майно, яке належало потерпілій на загальну суму 23 774 грн.

На місці вчення злочину, у вказаній квартирі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлену особу, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, застала мама потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_12 , і, розуміючи, що їх діяння направлені на таємне викрадення майна стали явними, не бажаючи бути викритими у скоєнні злочину, та затриманими на місці скоєння злочину, ОСОБА_6 сльозоточивим газом, що був при ньому, декілька разів бризнув в обличчя ОСОБА_12 , спричинивши їй фізичний біль, після чого з викраденим майном ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, здолавши можливість опору, через вхідні двері, покинули квартиру, на прохання потерпілої ОСОБА_12 зупинитися, уваги не звертали. У під`їзді будинку АДРЕСА_4 знаходився ОСОБА_14 , який, побачивши раніше йому не знайомих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , невстановлену особу, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, усвідомлюючи протиправність їх дій, розуміючи, що вищевказані особи переховуються з викраденим, спробував затримати їх біля будинку АДРЕСА_5 . ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося у застосуванні сльозоточивого газу, який він мав при собі, декілька разів бризнув в обличчя ОСОБА_14 , після чого він спільно з ОСОБА_7 та невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, зникли з місця злочину, чим відкрито, навмисно з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, повторно, за попередньою змовою групою осіб викрали майно, яке належало потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 23 774 грн.

02 вересня 2012 року приблизно о 10-30 годині, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою скоєння крадіжки чужого майна прибули до квартири АДРЕСА_6 , де мешкає раніше незнайомий їм ОСОБА_15 . ОСОБА_6 , використовуючи виготовлені відмички, відкрив вхідні двері квартири, а ОСОБА_7 перебував поблизу та спостерігав за безперешкодним скоєння злочину. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проникли до квартири, таємно, навмисно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб викрали майно, що належало потерпілому ОСОБА_15 , після чого з викраденим зникли, тим самим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 60 742 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, базуються на зібраних у встановленому законом порядку доказах, яким дана належна оцінка, і є обґрунтованими .

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, підозру у вчиненні яких йому було висунуто, не визнав. Суду пояснив, що з ОСОБА_7 познайомився, відбував покарання у місцях позбавлення волі. У нього він придбав срібний ланцюг, який подарував ОСОБА_16 . Органами досудового розслідування, які затримали його 09.10.2012 року, порушувалися його права. Йому загрожували, під примусом, він підписав явку з повинною. Злочинів він не вчиняв і доказів його вини органами досудового розслідування зібрали в порушення вимог закону.

За показами ОСОБА_7 встановлено, що він визнав себе винним у вчиненні тих злочинів, обвинувачення по яких йому пред`явлено. 10.10 2012 року він самостійно приїхав до Красноармійського міськвідділу, де написав явку з повинною, в якій виклав обставини вчинення крадіжки зі своїми приятелями на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . При цьому він зазначив, що в квартиру зайшла жінка, якій ОСОБА_18 газом бризнув в обличчя. Коли вони вибігали із під`їзду, іх намагався зупинити чоловік, якому також ОСОБА_18 бризнув в обличчя газом. З квартири вони викрали вироби із золота, та гроші. Разом із вказаними особами він вчинив крадіжку речей із золота та гроші з іншої квартири. Дійсно він продав крадений ланцюг ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_14 підтвердив що він намагався затримати трьох хлопців, які обікрали квартиру його сусідку з другого поверху - ОСОБА_10 . Він наздогнав одного із них, проте затримати його не вдалося, оскільки він бризнув йому в обличчя газом.

Потерпіла ОСОБА_12 зазначила, що 16 березня 2012 року стала свідком крадіжки майна з квартири своєї дочки. Вона зайшла до квартири і застала там трьох невідомих їй раніше чоловіків. Розуміючи, що їх викрили, один із чоловіків виприснув їй в обличчя газом. Її штовхнули у бік дверей, від чого вона знепритомніла. Коли прийшла до тями, побачила сусіда ОСОБА_14 з першого поверху, який, як їй сказав, що намагався наздогнати крадіїв.

У ході проведення слідчих дій, вона впізнала ОСОБА_19 , як особу, яка вчинила крадіжку майна квартири доньки.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що про крадіжку майна з її квартири дізналася від своєї матері ОСОБА_12 , яка застала в квартирі крадіїв. Із квартири були викрадено майна на загальну суму 23 772 грн.

Потерпілий ОСОБА_15 заявив, що з його квартири було викрадено золоті вироби та виробів зі срібла, грошові кошти, всього на загальну суму понад 60 000 грн.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він працює слідчим Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області, та приблизно 2 роки тому він виїжджав у складі слідчої групи за викликом на місце пригоди, була вчинена крадіжка золотих виробів із квартири на мікрорайоні Молодіжному в м.Димитрові. На місці події були вилучено відбитки пальців рук, металевий предмет у вигляді відмички.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що в жовтні 2012 року брав участь в якості понятого при обшуку квартири, розташованої в районі автопарку, точну адресу він не знає. Обшук проводився працівниками міліції у кожній кімнаті по черзі, починаючи з кухні. Під час обшуку кімнат він знаходився разом з іншим понятим. За результатами проведеного обшуку було складено протокол, де він поставив підпис.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_22 підтвердили, що в 2012 році ОСОБА_6 , у піцерії Лоза, подарував ланцюг зі срібла без проби, довжиною приблизно 50 см, вагою приблизно 100 г. ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що 23 жовтня 2012 року він приймав участь у якості понятого при пред`явленні ОСОБА_6 для впізнання у міськвідділі в м.Селидова. Жінка похилого віку впізнала у Колмогорові особу, яка вчинила крадіжку в квартирі. У впізнанні приймали участь 3 статиста.

За висновком судово-дактилоскопічної експертизи №22 від 16 травня 2012 року, при огляді 16 березня 2012 року з квартири, де проживає потерпіла ОСОБА_10 , були вилучені сліди пальців рук невідомої особи (т.1 а.с.41-45);

Протоколом огляду місця події від 16 березня 2014 року, зафіксовано, що під час огляду ділянки місцевості розташованої біля будинку АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено предмет із металу жовтого кольору у виді хреста (т.1 а.с.22-24);

За протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 жовтня 2012 року, потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу, яку він намагався затримати 16 березня 2012 року після скоєння крадіжки із квартири сусідів (т.2 а.с.4-6);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23 жовтня 2012 року, зафіксовано, що потерпіла ОСОБА_12 серед пред`явлених їй осіб впізнала ОСОБА_6 .. Як вона зазначила, за ростом, статурою, за рисами обличчя, як особу, яку вона застала в квартирі своєї дочки ОСОБА_10 16 березня 2012 року(т.3 а.с.9-10);

В ході відтворення обстановки та обставин події 11 жовтня 2012 року, підозрюваний ОСОБА_7 на місці події розповів, показав обставини викрадення майна із квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , пояснивши, що викрадення грошей і золотих виробів із вказаної квартири він скоїв у березня 2012 року разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (т.2 а.с.13-27);

В ході обшуку квартири, розташованої за фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , 9 жовтня 2012 року, у приміщенні кухні у шафі між полом та меблевою перегородкою було виявлено та вилучено аерозольний балон сірого кольору з подразнюючим препаратом Кобра-1; у коридорі у шафі в дерев`яному ящику дві металеві зубчаті пластини поєднані між собою металевим кільцем, за зовнішнім виглядом схожих на зубці ключів від замку (т.1 а.с.94-96);

В результаті огляду місця події 10 жовтня 2012 року була оглянута квартира АДРЕСА_8 , в якій проживає ОСОБА_15 , та з якої було викрадено майно (т.1 а.с.118-128);

Працівника міліції було проведено виїмку 10 жовтня 2012 року у свідка ОСОБА_13 ювелірного виробу у вигляді ланцюга із металу білого кольору, що має об`ємне плетіння, номера проб на якому відсутні. Як пояснив ОСОБА_13 , саме цей ланцюг йому подарував ОСОБА_6 (т.1 а.с.107-108);

В ході відтворення обстановки та обставин, 23 жовтня 2012 року підозрюваний ОСОБА_7 у присутності захисника на місці вчинення злочину показав квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_8 , із якої, як він пояснив, на початку вересня 2012 року він разом з ОСОБА_6 скоїв крадіжку грошей та ювелірних виробів (т.3 а.с.32-37).

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі докази у кримінальному провадженні, дав їм належну оцінку в сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України. За вказаними нормами закону дії обвинуваченого судом кваліфіковано правильно, яка відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, скоєне повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_9 щодо відсутністю в діях ОСОБА_6 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є безпідставними, оскільки повністю спростовують вищевказаними доказами у кримінальному провадженні.

Щодо порушення органами досудового розслідування норм КПК України, та наявності сумнівів в об`єктивності та незалежності понятого (свідка) ОСОБА_23 , то колегія суддів прийшла до висновку, що доказів на підтвердження цих доводів не надано.

Даних які б виключали можливість участі понятого у даному кримінальному провадженні в матеріалах справи не має.

Як захисником так і обвинуваченим в апеляційних скаргах лише піддані критиці докази, надані стороною обвинувачення. Підтверджень того, що докази зібрані органами досудового розслідування у порушення вимог кримінального-процесуального закону, суду апеляційної інстанції захисником не надано.

Суд належним чином перевірив доводи ОСОБА_19 з приводу порушення його права на захист, на предмет застосування недозволених методів ведення слідства. У якості доказу суд долучив до матеріалі кримінального провадження постанову слідчого прокуратури Донецької області від 05.12.2014 року про закриття у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, за заявою ОСОБА_26 щодо її недозволених методів ведення слідства відносно її сина ОСОБА_6 .

Спростовуються також версія ОСОБА_19 про його алібі. Обвинувачений ОСОБА_7 у заяві повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення крадіжок разом з ОСОБА_19 . Доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того що ОСОБА_27 обумовив ОСОБА_19 також є припущеннями, направлені вони на захист обвинуваченого. ОСОБА_27 у суді заявляв про зміну своїх показів щодо участі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_19 . Між тим, змінивши свої покази він відмовився надати пояснення з цього приводу. Заявив, що на нього здійснювали тиск працівники правоохоронних органів, між тим з цього приводу заяв не подавав, і не бажав конкретизувати обставини.

Суд дав оцінку такій лінії захисту обвинувачених, взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_27 , відповідно до яких, останній розповів про свою участь та участь ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочинної діяльності.

Підстави для закриття кримінального провадження, з доводів на які послався в апеляційній скарзі захисник Косенок та обвинувачений ОСОБА_19 , відсутні.

Суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_11 у якості допустимого доказу, обґрунтовано визнавши їх такими, що спростовуються сукупністю об`єктивних доказів, які викривають обвинуваченого ОСОБА_19 у вчиненні крадіжок.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за скоєні ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. За правилами, передбаченими ч.ч.1,2 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю вироків.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкцій статей за скоєні ним кримінальні правопорушення із застосуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України.

Доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, суду апеляційної інстанції сторона захисту не надала жодного доказу. Заяви захисника є лише припущеннями та не ґрунтуються на будь-яких доказах та нормах закону.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4