Справа №1-182/2007
ВИРОК

Іменем України

2
листопада 2007 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський
міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої: Єрмічової В. В.

при
секретарі: Спічко
А.В.

з участю
прокурора: Загороднюк
В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського
міськрайонного суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українця, громадянина
України, уродженця с Садки, Могилів-Подільського району, Вінницької області, жителя м.
Могилів-Подільський Вінницької області, АДРЕСА_1. освіта середня, розлученого,
непрацюючого, раніше
несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
відповідно до виконавчого листа листом № 2-36 АЕ від 19.05.1998 року, виданого Могилів-Подільським районним судом
Вінницької області зобов'язаний виплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його
заробітку щомісячно, починаючи з
08.05.1998 року і до його повноліття.Однак,
підсудний з 2004 року і до цього часу тривало, систематично та наполегливо ухиляється від
виконання цього обов'язку, за цей час
постійного місця роботи не мав,
працевлаштуватись не намагався,
на облік в Центр зайнятості не оформився, не реагує на відповідні вимоги та
попередження Державної виконавчої служби Могилів-Подільського району. В
результаті цього за період з з листопада 2004 року по вересень 2007 року у
підсудного утворилась заборгованість по аліментам в сумі 3343 гривень.

Вину
свою в скоєному підсудний визнав повністю і суду пояснив, що виконавчим листом № 2-36 АЕ від 19.05.1998
року, виданого Могилів-Подільським
районним судом Вінницької області його було зобов'язано сплачувати на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини зі всіх видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 08.05.1998 року і до його повноліття. З 1998 року по 2000
рік він працював на постійній роботі та сплачував аліменти в повному
обсязі, проте після звільнення

3 роботи рішення суду
виконував, тому що він не мав можливості
сплачувати аліменти в

повному обсязі так як з 2000 року постійного місця роботи у нього не було.
З часу звільнення у

нього були лише тимчасові заробітки,
коштів з яких вистачало тільки для власних потреб. На

даний час взагалі ніде не працює, на
роботу влаштуватись не намагався, в
Центрі зайнятості

населення не перебував. Неодноразово викликався в відділ державної
виконавчої служби та в

прокуратуру, де його попереджали про
кримінальну відповідальність за ч. 1
ст. 164 КК України в

разі несплати аліментів. Він давав зобов'язання погасити заборгованість по
аліментам та

сплачувати їх в добровільному порядку,
однак цього не робив так як ніде не працює , а тому не

має змоги утримувати свою дитину. Змінений цивільний позов в сумі 3143
гривень визнає

повністю.

Представник
потерпілого ОСОБА_2 суду пояснила, що з
1997 по 1999 рік вона проживала в шлюбі з ОСОБА_1, від якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Так як сімейне життя у них не
склалося, а.підсудний в добровільному
порядку не надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона вимушена була звернутись до суду з
позовом про стягнення з останнього аліментів. Виконавчим листом № 2-36 АЕ від
19.05.1998 року, виданого
Могилів-Подільським районним судом Вінницької області ОСОБА_1 було зобов'язано
сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 08.05.1998 року і до його
повноліття. Починаючи з 1998 року по 2000 рік ОСОБА_1. працював на постійній
роботі та сплачував аліменти, а після
звільнення перестав сплачувати аліменти на утримання сина, мотивуючи це тим, що він не має постійного

місця
роботи, а тому не має змоги надавати
будь-яку допомогу на утримання своєї дитини. Підсудний на неодноразові
звернення до нього потерпілої з приводу виплати аліментів на утримання дитини
не реагував і грошей не давав, тому вона
вимушена була звертатися із заявами до державної виконавчої служби та
прокуратури про притягнення ОСОБА_1. до кримінальної відповідальності за
несплату аліментів.

В
судовому засіданні ОСОБА_2. змінила суму цивільного позову , а саме зменшила позовні вимоги , так як ОСОБА_1.
27.09.2007року сплатив на її користь в рахунок заборгованості по аліментам
кошти у сумі 200 гривень та просить суд стягнути з ОСОБА_1. кошти в розмірі
несплачених їй за період з листопада 2004 року по вересень 2007 року аліментів
в сумі 3143 гривень.

Оскільки
фактичні обставини справи та розмір цивільного позову ніким не
оспорюються, а підсудний та потерпіла
правильно розуміють зміст цих обставин,
сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, тому суд згідно ст.
299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового
розгляду визнав недоцільним виклик свідка по справі, а обмежився допитом підсудного, потерпілої та дослідженням матеріалів справи.

Крім
визнання вини підсудним, показів
потерпілого, представника потерпілого, вина ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164КК України
підтверджується і матеріалами справи, а
саме: копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 26),
копією свідоцтва про народження (а.с.
27), виконавчим листом № 2-36 АЕ/1998
р. про стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. аліментів на утримання сина
(а.с. 11); постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12); письмовими попередженнями ОСОБА_1. про
кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України (а.с. 14); розрахунками заборгованості по аліментам
(а. с. 21-24); та іншими матеріалами
справи.

Зібрані
в судовому засіданні докази свідчать, що
підсудний ОСОБА_1. в період з листопада 2004 року по даний час злісно ухилявся
від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (аліментів),
тобто вчинив злочин, передбачений
ч. 1 ст.
164 КК України.

При
призначенні покарання підсудному, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин, передбачений ч. 1 ст.
164 КК України, є злочином
невеликої тяжкості, особу винного
-позитивно характеризується за місцем проживання, і обставини справи.

Пом'якшуючою
покарання обставиною згідно ст. 66 КК України є вчинення злочину вперше, особою,
яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Обтяжуючих
покарання обставин, передбачених ст. 67
КК України, судом не встановлено.

На
підставі вищевикладеного, суд
вважає, що виправлення і перевиховання
підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в
межах санкції ст. 164 ч. 1 КК України, пов'язане з обмеженням волі.

Представником
потерпілого ОСОБА_2. по справі заявлено цивільний позов в розмірі несплачених
підсудним аліментів в сумі 3343 гривень,
який ОСОБА_1. повністю визнав і який згідно ст. 93
КПК України підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.
28, 323, 324 ,
328 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.
1 ст.
164 КК України, і призначити йому
покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1від призначеного
судом покарання та встановити іспитовий термін строком на 1 рік.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
раніше обрану у вигляді підписки про невиїзд.

Змінений
цивільний позов задовольнити повністю і стягнути з ОСОБА_1 на користь
потерпілої ОСОБА_2 несплачені аліменти в сумі 3143 (три тисячі сто сорок три)
гривні.

Вирок
може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької області.