Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3664/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2015 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції із Черкаським слідчим ізолятором скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 20.04.2015 року (дата подання скарги уповноваженій особі слідчого ізолятору) звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 , посилаючись на те, що 30.03.2015 року подав до прокуратури Черкаської області заяву про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 365, 366, 367 КК України працівниками Уманського МВ УМВС України в Черкаській області оперуповноваженого ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_7 , які вступивши у злочинну змову сфальсифікували докази проти нього у вчиненні злочину передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, а саме рапорти ОСОБА_6 та протоколи допиту свідків складених ОСОБА_7 .. Натомість слідчий ОСОБА_8 замість того, щоб внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 30.03.2015 року направив її начальнику УМВС України в Черкаській області для проведення службової перевірки. Таку бездіяльність слідчого ОСОБА_5 ОСОБА_4 просив визнати протиправною та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 30.03.2015 року.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав доводи своєї скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_4 посилаючись на те, що останній вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2014 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2015 року визнаний винним за ст. 307 ч.2 КК України. Суди розглядаючи кримінальну справу надали оцінку зібраним під час досудового розслідування доказам та діям працівників міліції.

Особа бездіяльність якої оскаржується слідчий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду скарги не подавав.

Вислухавши доводи особи, яка подала скаргу та прокурора, вивчивши матеріали додані до скарги ОСОБА_4 та надані прокурором, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Як вбачається із заяви ОСОБА_4 від 30.03.2015 року про вчинення кримінального правопорушення, він вважав, що працівники міліції Уманського МВ -оперуповноважений Мосінз та слідчий ОСОБА_9 сфальсифікували рапорти та протоколи допиту свідків зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .. До такого висновку ОСОБА_4 дійшов виходячи з того вказані свідки не були доставлені у судове засідання. Крім того оперуповноважені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 умисно порушили норми КПК та Інструкції про порядок проведення оперативних закупок, що вказує на фальсифікацію кримінальної справи, а ОСОБА_12 ще й склав рапорт про нібито його негативну характеристику сусідами. Крім того свідок ОСОБА_14 надав на думку ОСОБА_4 завідомо неправдиві показання. За таких обставин ОСОБА_4 вважав, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 вступили в злочинну змову з метою звинуватити його у вчиненні тяжкого злочину, а тому відносно вказаних осіб необхідно відкрити кримінальне провадження за ст. ст. 366, 367, 372, 384 КК України.
В той же час відповідно до вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2014 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 307 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому як суд першої інстанції так і колегія суддів Апеляційного суду прийшли до висновку, що доводи ОСОБА_4 про порушення процесуального закону (ст. 223 КПК України) під час проведення слідчих дій є безпідставними, а показання свідка ОСОБА_14 визнані достовірними та такими, що є належним і допустимим доказом вини ОСОБА_4 .. Однак ні у вироку суду першої інстанції, ні в ухвалі Апеляційного суду не зазначено про наявність таких свідків у кримінальному провадженні, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не посилалися на їх показання ні обвинувачений, ні його захисник ні прокурор. В своїй апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_16 посилався на те, що під час судового розгляду не був допитаний лише свідок ОСОБА_17 .. Таким чином існування у кримінальному провадженні таких свідків, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколів їх допиту та рапортів, на які посилався ОСОБА_4 взагалі нічим не підтверджено.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в заяві ОСОБА_4 не були викладені обставини, які свідчать про вчинення працівниками міліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_15 злочинів передбачених ст. ст. 366, 367, 372, 384 КК України не зазначені відомості про час, місце, суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну та об`єктивну сторону кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 366, 367, 372, 384 КК України, а заява ОСОБА_4 від 30.03.2015 року та скарга від 20.04.2015 року є намаганням у непередбачений законом спосіб оскаржити судові рішення, що набрали законної сили та переглянути обставини, які вже були встановлені судами при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 307 ч.2 КК України. При цьому суд враховує, що і сам ОСОБА_4 при розгляді скарги у суді, пояснив що відкриття кримінального провадження відносно працівників міліції Уманського МВ за заявою від 30.03.2015 року необхідно йому для перегляду вироку Уманського міськрайонного суду від 28.11.2014 року та Ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2015 року за нововиявленими обставинами, оскільки суди розглядаючи його справу не надали належної оцінки допущеним працівниками міліції процесуальним порушенням.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 214, 303, 306-307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1