У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі за участю прокурора засудженого ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004439, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а як наслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості. Зазначає, що суд при перекваліфікації дій засудженого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 124 КК України, в порушення вимог ст. 374 КПК України, не мотивував своє рішення і неправильно встановив фактичні обставини справи, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі винного внаслідок м'якості. Також зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України та просить його скасувати, та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 зазначає, що рішення по справі є законними та обґрунтованим, і тому просить їх залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 2 вересня 2013 року, приблизно о 12 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході конфлікту між ним та раніше йому знайомим ОСОБА_8, в ході якого ОСОБА_6, сидячи на кріслі в кімнаті зазначеної квартири, відштовхнув руками від себе ОСОБА_8, на що останній у відповідь схопив зі столу кухонний ніж та утримуючи його в правій руці завдав ОСОБА_6 один удар ножем в область лівого боку, спричинивши останньому тілесне ушкодження.

Після чого, знаходячись у вказаний час у зазначеній квартирі, ОСОБА_6 вихопив з руки ОСОБА_8 кухонний ніж, та маючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, утримуючи ніж в лівій руці, умисно наніс ним один удар в область правого боку, один удар в область черева, один удар в область шиї, після чого переклавши ніж у праву руку, умисно наніс один удар в область шиї ОСОБА_8, таким чином заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких та від яких настала смерть потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 змінено. Перекваліфіковано дії засудженого з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначено покарання за ст. 124 КК України у виді шести місяців арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5., який підтримав касаційну скаргу прокурора, думку засудженого ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що така не підлягає задоволенню.

Висновок апеляційного суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони ґрунтується на зібраних у справі та досліджених судом доказах.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд апеляційної інстанції враховуючи із роз'яснення постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» № 2 від 7 лютого 2003 року виходив із конкретних обставин які передували злочину та мали місце під час його події.

Із показань засудженого ОСОБА_6 вбачається, що коли потерпілий почав його домагатись, він відштовхнув потерпілого, після чого останній схопив з розташованого поруч столика ніж, напав на нього, який в цей час сидів у кріслі. Відштовхнувши від себе потерпілого, він побачив на ножі кров, та зрозумів що то його кров. Потерпілий продовжив напад на ОСОБА_6, під час якого останній заволодів ножем потерпілого і тримаючи його в лівій руці, відштовхуючи останнього, який в цей час схопив засудженого та почав душити, наніс потерпілому, ще декілька ударів.

Дані обставини ОСОБА_6 вказував під час проведення слідчого експерименту, та зазначив під час судового розгляду, що кількість ударів, нанесених потерпілому, під час проведення зазначеної слідчої дії, він не пам'тає.

Зазначені обставини, підтверджуються висновком експерта № 4715 від 13 листопада 2013 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення черевної стінки, наскрізного поранення лівої долі печінки, внутрішньої кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Наведені доводи підтверджують висновки апеляційного суду та спростовують доводи касаційної скарги про відсутність в діях засудженого ОСОБА_6 стану необхідної оборони.

Оскільки засуджений наніс потерпілому декілька ударів ножем, то суд прийшов до правильного висновку про перевищення ним меж необхідної оборони. Крім того, доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що коли він наніс перший удар потерпілому останній продовжував напад та схопив засудженого за шию і почав душити, після чого засуджений наніс ще декілька ударів, ні чим не спростовуються.

З урахуванням наведеного доводи касаційної скарги прокурора про наявність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначення у зв'язку з цим більш суворого покарання, є безпідставними.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а кваліфікація дій засудженого за ст. 124 КК України є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_6, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2