Справа № 581/370/15-к
Провадження № 1-кп/581/34/15
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина Сумської області кримінальне провадження №0000074 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та мешкає у с.Саї Липоводолинського району Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, судимого вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 год. громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акту від 17 квітня 2015 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 із грудня 2014 року по 23 березня 2015 року з метою одержання незаконного прибутку займався незаконним збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту у с.Саї Липоводолинського району Сумської області з подальшим його збутом без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії). Загальна вага прийнятого металобрухту 1200 кг.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України, як незаконне здійснення операції з брухтом чорних та кольорових металів без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством.

Під час досудового розслідування 17 квітня 2015 року між прокурором прокуратури Липоводолинського району ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та на той час підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 квітня 2015 року між прокурором прокуратури Липоводолинського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді громадських робіт на строк 100 год.

Речові докази по справі: вилучений металобрухт вагою 1200 кг та алюмінієві ваги №Г8354, 1982 року - конфіскувати.

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1