Справа №576/190/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/278/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучерівка, Глухівського району, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в яких:

- потерпіла ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати як незаконний та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому передбачене законом покарання;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями кримінального процесуального закону, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2015 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України була повністю доведена. Про те, що конфлікт мав місце саме 24 грудня 2014 року, було підтверджено її власними показами, показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та не заперечувалося самим ОСОБА_8

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вказує, що суд

безпідставно послався на обвинувальний акт, як на доказ невинуватості ОСОБА_8 . Крім того, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом достовірно встановлено дату вчинення кримінального правопорушення, якою є 24 грудня 2014 року. Також прокурор зазначає, що суд в порушення вимог ст.354 КПК України привів до присяги свідка ОСОБА_10 , яка не досягла шістнадцятирічного віку та не виніс на розгляд питання щодо участі у допиті неповнолітніх свідків законного представника, педагога чи психолога та допитав неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_10 без їх участі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що близько 20 години, перебуваючи біля кафе «Смак», яке знаходиться у сквері Бортнянського та Березовського в м. Глухів, павільйон №1, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході розмови з неповнолітньою ОСОБА_7 , наніс їй декілька ударів (не менше двох) кулаками обох рук в область її обличчя та правої руки, а також один удар головою в область голови потерпілої, від чого та впала і втратила свідомість, таким чином, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рани лоба та рани 5 пальця правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдовуючи його за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд вказав на неконкретизованість висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті не зазначено в який саме день ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, а тому прокурором не доведено подію кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_7 яка підтримала як свою апеляційну скаргу так і скаргу прокурора, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, а апеляційну скаргу потерпілої частково, виправданого ОСОБА_8 , який вважав вирок законним і просив залишити його в силі, відмовивши в задоволенні апеляційний скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Згідно з принципом безпосередності дослідження показань, речей та документів, закріпленого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Проте, суд при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 цих вимог закону не дотримався.

Так, виправдовуючи останнього, суд вказав на неконкретизованість висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті від 27 січня 2015 року, не було зазначено в який саме день ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, а тому прокурором не доведено подію кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню.

Однак, такий висновок суду про виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 стверджувала, що ОСОБА_8 її побив саме 24 грудня 2014 року, близько 20.00 години.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 також підтвердили, що подія за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході якої останній побив потерпілу, сталася близько 20 години, 24 грудня 2014 року.

Сам обвинувачений ОСОБА_8 також не заперечував, що 24 грудня 2014 року зустрічався з ОСОБА_7 біля кафе «Смак».

З висновку судово-медичної експертизи № 9 від 23.01.2015 року, вбачається, що 24 грудня 2014 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани лоба зліва та рани 5 пальця правої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Суд дослідивши вказані докази в судовому засіданні не надав їм оцінки у вироку, що є недопустимим. Адже у виправдальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення в тому числі і письмовим, суд повинен був дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги.

Крім того, колегія суддів вважає слушними твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно послався як на доказ невинуватості ОСОБА_8 на обвинувальний акт, оскільки відповідно до ст.84 КПК України обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні.

Наведені вище порушення чинного законодавства колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування даного виправдувального вироку.

Ураховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться вимога про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, а в апеляційній скарзі потерпілої хоча і є вимога про ухвалення нового вироку, однак не заявлено клопотань про дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти своє рішення по справі.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, а подані апеляційні скарги - прокурора до повного задоволення, а потерпілої до часткового задоволення.

Колегія суддів не вбачає підстав, при скасуванні виправдувального вироку, застосовувати запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки дані про застосування до нього запобіжних заходів раніше відсутні.

При новому розгляді кримінального провадження суду необхідно ретельно дослідити всі докази надані органом досудового розслідування, дати належну правову оцінку діянням ОСОБА_8 , усунути допущену неповноту судового розгляду, звернути увагу на інші доводи апеляційних скарг потерпілої та прокурора, зокрема про дотримання вимог закону при допиті неповнолітніх свідків та потерпілої, та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовувати.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.