Справа № 740/402/15 провадження № 11-кп/795/556/2015 Категорія - ч.2 ст.286 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000254 від 17 вересня 2014 року, за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_6 , старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області, потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року,
про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Крапивне Ніжинського району Чернігівської області,
проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 порушив питання про скасування вироку місцевого суду, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій, просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, в інкримінованому кримінальному правопорушенні, кваліфікацію його дій, фактичні обставини кримінального провадження, просила скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більшу суворе покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, а також задовольнити її цивільний позов про стягнення завданої моральної шкоди в повному обсязі.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу затримання.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Постановлено стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4179 грн. 76 коп..

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 послався на недоведеність його вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі послався на невідповідність призначеного місцевим судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що місцевий суд без жодних підстав призначив ОСОБА_6 мінімальну міру покарання та залишив без розгляду її позову до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 , 16 вересня 2014 року близько 23 години 55 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шевченка в місті Ніжині в напрямку центру зі сторони залізничного вокзалу, перевищив максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась при виникненні небезпеки для руху, у вигляді велосипедистки ОСОБА_11 , яка рухалась в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, чим порушив вимоги пунктів 2.3 «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.) Правил дорожнього руху, в результаті чого, біля перехрестя вулиці Шевченка та вулиці Об`їжджа в місті Ніжин, здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_11 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала ушкодження, які мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки в момент заподіяння.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу з наведених в них підстав, просили її задовольнити, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишити без задоволення; потерпілу ОСОБА_7 та її представника, які також підтримали свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора, скаргу обвинуваченого просили залишити без задоволення, думку прокурора, котрий просив задовольнити подану ним скаргу та скаргу потерпілої, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається у разі визнання особи обвинуваченою, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; частини статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, внаслідок чого вчинив наїзд на велосипедистку ОСОБА_11 , яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Разом з тим суд першої інстанції формулюючи обвинувачення встановив, що ОСОБА_6 , порушивши правила дорожнього руху, здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_11 яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала ушкодження, які мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки в момент заподіяння.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_6 , місцевий суд вказав, що вина обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_11 , доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України.
Статтею 409 КПК України, визначено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За змістом статті 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вказані обставини свідчать про істотні суперечності у вироку між формулюванням обвинувачення, визнаного місцевим судом доведеним та висновком суду щодо кваліфікуючої ознаки частини статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Доводи потерпілої ОСОБА_7 про безпідставне залишення без розгляду її позову до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 56 КПК України, якою визначено права потерпілого, передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди (т.2, а.с.11, 12).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

За змістом частини 1 статті 326 КПК України, суд залишає цивільний позов без розгляду, лише якщо в судове засідання не з`явився цивільний позивач, його представник чи законний представник.

Залишаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , про стягнення з винної особи завданої злочином моральної шкоди, без розгляду, місцевий суд не дотримався вищевказаних вимог закону, що також є підставою для скасування вироку в цій частині.

З огляду на наведене, враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, в разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, призначене покарання обвинуваченому даним вироком суду першої інстанції вважати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через його м`якість.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області, потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року, задовольнити частково.
Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року, щодо ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, скасувати і призначити новий розгляд в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4