Апеляційний суд міста Києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого -
судді Балацької Г, О.,

суддів Британчука В.В., Кравченка С. І.,

при секретарях Сеник І.В., Лісному О.О.,

за участю
прокурорів Петренко О.І., Горкавої В.В.,

захисника ОСОБА_1,

виправданого ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві 17 жовтня 2007 року кримінальну справу за апеляцією прокурора
Горкавої В.В., яка брала участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
на вирок Деснянського районного суду м.
Києва від 11 травня 2007 року,
яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженец с Гоголів Броварського району
Київської області, громадянин
України, працюючий дізнавачем
Деснянського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, що проживає в АДРЕСА_1, не судимий, -

визнаний
невинним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, і виправданий за відсутністю в діяннях
складу злочину.

Як
вказано у вироку суду першої інстанції,
ОСОБА_2 органом досудового слідства пред'явлено обвинувачення у
тому, що він згідно наказу ГУ МВС України в
м. Києві № 10 о/с від 14.01.1998 року
займаючи посаду дізнавача Деснянського РУ ГУ
МВС України в м. Києві, при здійсненні провадження за протокольною
формою не встановив особу затриманого,
як того вимагає ст. 426 КПК України, що спричинило тяжкі наслідки, а саме,
особа, яка вчинила 19.07.2004
року крадіжку авто магнітоли з автомобіля гр-на Китаю ОСОБА_3 та назвалась
ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягнута, а не причетний до вказаного злочину ОСОБА_4
зазнав кримінального переслідування,
щодо нього було порушено
кримінальну справу, а в подальшому він перебував під вартою з

Справа
№11-а-1302

Категорія : ст.
367 ч. 2 КК України

Головуючий у
першій інстанції Вінтоняк Р.Я.

Доповідач Балацька Г.О.

2

07.04.2006 року
по 31.05.2006 року, чим порушені
охоронювані Конституцією України його права і свободи.

Суд
першої інстанції, за результатами
судового слідства, прийшов до висновку
про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України, виправдавши
його за цим законом.

В
апеляції прокурор Горкава В.В., яка
брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати, постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України, і призначити
йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з виконанням
правоохоронних функцій держави строком на 2 роки, зі звільненням від відбування основного
покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

При
цьому прокурор в апеляції вказує, що
вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав неправильну
оцінку.

Захисник
ОСОБА_1 на апеляцію прокурора подав заперечення, вважаючи вирок суду першої інстанції
законним і обгрунтованим.

Заслухавши
доповідь судді Балацької Г.О.,
провівши судове слідство в частині дослідження показань ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та дослідження інших матеріалів, заслухавши пояснення прокурорів Горкавої
В.В. та Петренко О.І., які підтримали
доводи апеляції та вважали, що вирок
суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлениям нового вироку, яким ОСОБА_2 необхідно визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.
2 ст.
367 КК України, з призначенням
йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з виконанням
правоохоронних функцій держави строком на 2 роки, зі звільненням від відбування основного
покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2
роки, пояснення захисника ОСОБА_1 та
виправданого ОСОБА_2, які заперечували
проти задоволення апеляції та вважали,
що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому його належить залишити без
зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції, колегія суддів уважає, що апеляція прокурора Горкавої В.В., яка брала участь у розгляді справи судом
першої інстанції, підлягає частковому
задоволенню, а вирок суду -скасуванню
з поверненням справи прокурору Деснянського району м. Києва на додаткове розслідування, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.
22 КПК України прокурор, слідчий
і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин справи,
виявити як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його
відповідальність.

Вимоги вказаного
закону органом досудового слідства не виконані, проте суд першої інстанції при розгляді
справи на це увагу не звернув,
постановив виправдувальний вирок, який підлягає скасуванню із-за допущеної в
справі однобічності і неповноти досудового слідства та невідповідності
висновків суду

3

фактичним
обставинам справи, з направленням
справи на додаткове розслідування з наступних підстав.

Так, ст.
367 КК України передбачено, що
відповідальність за службову недбалість має нести службова особа, яка в силу наданих їй повноважень не
виконала або неналежно виконала службові обов'язки, які на неї покладені, через несумлінне ставлення до них.

При цьому
обов'язковою ознакою цього злочину за частиною другою є причинний зв'язок між
службовою недбалістю та настанням тяжких наслідків.

На
досудовому слідстві, в суді першої
інстанції та при проведенні судового слідства апеляційним судом, ОСОБА_2 себе винним не визнав та
пояснив, що він, як дізнавач Деснянського РУ ГУ МВС України в
м. Києві, за дорученням свого начальника ОСОБА_6,
при здійсненні провадження за протокольною формою досудової
підготовки матеріалів про злочин,
передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відносно особи, яка назвалась ОСОБА_4, виконав окремі процесуальні дії, як-то: відібрав пояснення у затриманої
особи, яку йому привів
оперуповноважений ОСОБА_7, встановив і завірив відповідність
копії ф. 1 видачі паспорта оригіналу,
для чого їздив до приймальника-розподільника, де утримувалась особа, яка назвалась ОСОБА_4,
та склав рапорт про ненадходження у відділ дізнання
ключа, вилученого у особи, яка назвалась ОСОБА_4, при його затриманні.

Особу
останнього він не встановлював, вважає
що це повинна була зробити, у тому
числі, дізнавач ОСОБА_5, в провадженні якої офіційно перебували
матеріали відносно особи, яка
назвалась ОСОБА_4, в порядку ст.
ст. 425, 426 КПК України.

Доводи
ОСОБА_2 про те, що в даному
конкретному випадку не він здійснював провадження за протокольною формою
досудової підготовки матеріалів відносно особи, яка назвалась ОСОБА_4 та не повинен нести
відповідальність за не встановлення особи затриманого, досудовим слідством не спростовані, а судом першої інстанції з достовірністю не
встановлені, оскільки з матеріалів
справи випливає наступне.

Відповідно
до змісту резолюції, начальник
Деснянського РУ ГУ МВС

України
в м. Києві Тарасенко В.І. доручив
дізнавачу Деснянського РУ ГУ
МВС

України
в м. Києві ОСОБА_5 3дійснити провадження
за протокольною формою

досудової
підготовки матеріалів на підставі
ст. ст. 425,
426 КПК України за заявою

гр-на
Китаю ОСОБА_3 про крадіжку чужого майна,
яке мало місце 19.07.2004 року

з
автомобіля "Рено-21", д.н.з.
НОМЕР_1, по вул. Братиславській, 34 в м.
Києві,

громадянином
ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 22).

Дане
розпорядження зафіксоване і в Журналі обліку кримінальних справ та матеріалів
протокольної форми досудової підготовки ВД Деснянського РУ ГУ МВС України в м.
-Києві ( т. 1 а.с. 155-157).

З пояснень
свідка ОСОБА_5 - дізнавача Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві
вбачається, що матеріали відносно
ОСОБА_4 до неї в провадження надійшли на підставі розпорядження начальника
відділу дізнання ОСОБА_6 Вказані матеріали вже містили пояснення потерпілого та
підозрюваного, світлокопію ф. 1 видачі
паспорта, довідки про відсутність
судимості, від лікарів психіатра і
нарколога. За її вимогою оперуповноважений,
що супроводжував справу,

4

доставив їй особу, що назвалась ОСОБА_4,
якого вона опитала тло анкетним даним, обставинам вчинення крадіжки, ставленню до вчиненого та склала протокол
про обставини вчиненого злочину, з яким
затримана особа ознайомилася,
поставивши свій підпис.

Паспорта
у затриманого не було і вона оглядала світлокопію ф. 1, зображення якої було неякісним. Порівняння зображення особи на світлокопії ф.
1 з доставленим підозрюваним вона не робила,
оскільки ОСОБА_4 їй привів
оперуповноважений ОСОБА_7

Сумнівів щодо
встановлення особи злочинця у неї не було.

Вважає, що вона також повинна була встановити особу
підозрюваного, оскільки матеріали
знаходилися в її провадженні.

Після
оформлення матеріалів, справу вона
передала начальнику ОСОБА_6

З
пояснень свідка ОСОБА_6 на досудовому слідстві, які були досліджені в суді апеляційної
інстанції, вбачається, що він,
як начальник відділу дізнання Деснянського РУ ГУ МВС України в
м. Києві, згідно своїх функціональних
обов'язків, доручив дізнавачу ОСОБА_2
здійснювати провадження у справі за заявою про крадіжку чужого майна 19.07.2004
року, який його і проводив, а тому повинен був установити особу
затриманого за підозрою у вчиненні злочину.

На такі
ж обставини свідок ОСОБА_6 вказав і в суді апеляційної інстанції.

Ці
обставини з показань свідка ОСОБА_6 в сукупності з тим, що ОСОБА_2 відбирав у затриманого пояснення
і зобов'язання з приводу його явки до органів дізнання та суду, засвідчив відповідність оригіналу ф. 1
видачі паспорта на ОСОБА_4, при цьому
не звернувши уваги на розходження між зображенням на ф. 1 і особою, яка назвалася ОСОБА_4, та склав рапорт про ненадходження у відділ
дізнання вилученого у затриманого ключа,
не безпідставно органом досудового слідства, прокурорами при затвердженні обвинувального
висновку та підтриманні обвинуваченні в суді першої та апеляційної інстанцій
розцінені, як такі, що можуть вказати на перебування цих
матеріалів саме в провадженні дізнавача ОСОБА_2, а тому він повинен нести відповідальність
за неналежне встановлення особи затриманого за підозрою у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.
185 КК України

Разом з
тим, відповідно до протоколу судового
засідання, свідок ОСОБА_6 в суді І
інстанції стверджував, що проведення
провадження по матеріалам було доручено дізнавачу ОСОБА_5 Оскільки останньої на
роботі не було коли до відділу дізнання був доставлений затриманий, тому він доручив дізнавачу ОСОБА_2
відібрати у того пояснення. Будь-яких інших процесуальних дій ОСОБА_2 по
матеріалам не проводив.

Дані
показання свідка, наряду з поясненнями
ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу злочину, судом першої інстанції були покладені в
основу виправдувального вироку.

Між тим, аналіз наведених показань свідка ОСОБА_6
вказує на їх супереч.1ивість відносно обставин, які мають суттєве значення для вирішення
справи.

5

Вказані
суперечності в показаннях свідка усунуті судом першої інстанції не були, оскільки показання ОСОБА_6, ,
дані ним на досудовому слідстві,
досліджувалися судом у відсутність свідка ( т.3 а.с. 224 зв.),
а тому колегія суддів вважає сумнівною оцінку, що дана цим обставинам судом першої
інстанції.

При
цьому необхідно зазначити і те, що
свідок ОСОБА_6 в суді
апеляційної інстанції вказав на неправильність відображення його показань в
протоколі судового засідання суду першої інстанції.

Крім
того, свідок ОСОБА_6 в суді
апеляційної інстанції не зміг пояснити,
яким чином, як це відображено і
на підставі чого він змінив розпорядження начальника РУ ГУ МВС України в
м. Києві про передачу даних матеріалів
за протокольною формою досудової підготовки від дізнавача ОСОБА_5 дізнавачу
ОСОБА_2, а потім повернув їх дізнавачу
ОСОБА_5 При цьому необхідно звернути увагу на пояснення свідка ОСОБА_5 в суді
апеляційної інстанції про те, що в
липні 2004 року вона весь час перебувала на робочому місці, що суперечить показанням свідка ОСОБА_6 в
цій частині.

Також
свідок ОСОБА_6 в суді не зміг спростувати твердження свідка ОСОБА_5 про
передачу саме йому матеріалів після закінчення здійснення провадження
дізнавачем та не повідомив про обставини направлення цих матеріалів прокурору
для вирішення питання про порушення кримінальної справи.

Таким
чином, колегія суддів приходить до
висновку про допущення, як органом
досудового слідства, так і судом
першої інстанції однобічності та суттєвої неповноти, що перешкоджає прийняттю обґрунтованого
рішення по справі, а тому справа в
безспірному порядку підлягає направленню на додаткове розслідування, в ході якого органу досудового слідства
необхідно з достовірністю встановити обставини передачі справи в провадження
певному дізнавачу, давши оцінку
показанням ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в цій частині, а також перевірити дотримання ОСОБА_6 своїх
функціональних обов'язків з приводу передачі справ в провадження тим
дізнавачам, які визначені начальником
районного управління міліції, належне
фіксування цих передач, а також
обставини, які допускають передачу
справи від одного дізнавача іншому,
фіксування передачі матеріалів від дізнавача після здійснення ним
провадження за протокольною формою досудової підготовки цих матеріалів, фіксування передачі справи прокурору для
вирішення питання про порушення кримінальної справи чи інше проходження справи
у відділі дізнання Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Крім
того, орган досудового слідства під
час проведення додаткового розслідування повинен дати правову оцінку обставинам
дачі свідком ОСОБА_6, який був
попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих
показань під час досудового слідства,
в судах першої та апеляційної інстанцій, супереч.1ивих пояснень щодо обставин, які мають суттєве значення для правильного
вирішення справи, та що були покладені
в основу процесуальних документів органу досудового слідства і суду першої
інстанції.

Свідок ОСОБА_6
також стверджував, що якість
світлокопії ф. 1 щодо ОСОБА_4 настільки незадовільна, що прокурор, досліджуючи матеріали в порядку ст.
430 КПК України та приймаючи рішення про порушення кримінальної
справи, повинен був повернути їх на
доопрацювання.

6

Дані
обставини належить дослідити в ході додаткового розслідування, результати якого органу досудового слідства
повинен викласти в процесуальному документі.

На думку
ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5
першочергово особу затриманого повинен був встановити оперуповноважений ОСОБА_7, який здійснював оперативне
супроводження матеріалів.

Проти
даної обставини не заперечував і сам ОСОБА_7, визнавши, у тому числі в суді апеляційної інстанції
те, що саме він здійснював оперативне
супроводження матеріалів.

Крім
того ОСОБА_7 пояснив, що особа затриманого повинна
встановлюватися паспортом, іншим
офіційним документом з анкетними даними цієї особи, та на підставі інших матеріалів.

В орган
дізнання матеріали без встановлення особи - не передаються. Супровідні листи
про передачу матеріалів від оперуповноваженого до відділу дізнання знаходяться
в канцелярії.

Особа, що затримана без документів, помішується в
приймальник-розподільник, працівники
якого, в свою чергу, також повинні встановити особу затриманого.

Всі
обставини по супроводженню матеріалів заносяться до робочої записної книжки
оперуповноваженого. Його записна книжка була вилучена працівниками внутрішньої
безпеки під час проведення службового розслідування.

Таким
чином, пояснення свідка ОСОБА_7 також вказують
на те, що він повинен був встановити
особу затриманого, що вбачається і з
інших письмових доказів, які
досліджені судами першої і апеляційної інстанції, а тому в ході додаткового розслідування
шляхом вивчення посадових інструкцій та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність
оперуповноваженого, а також, у разі необхідності, на підставі дослідження робочих записів ОСОБА_7, необхідно встановити, які дії на виконання своїх службових
обов'язків повинен був виконати ОСОБА_7 по
оперативному супроводженню при здійсненні провадження за протокольною формою
досудової підготовки матеріалів, у
тому числі, що направлені на
встановлення особи затриманого за підозрою у вчиненні злочину 19.07.2004
року, чи виконав він їх, а в залежності від встановленого необхідно
дати юридичну оцінку його діям.

Як
вбачається з показань свідка ОСОБА_9 - старшого інспектора
приймальника-розподільника ГУ
МВС України в м. Києві, 20 липня 2004 року в
приймальник-розподільник була доставлена особа, яка назвалась ОСОБА_4 Відібравши у цієї
особи пояснення, вона 22.07.2004 року
по телетайпу направила запит в Сквирський РВ ГУ МВС України в Київській області, по місцю реєстрації особи, яка назвалась ОСОБА_4, з проханням направити світлокопію ф. 1
видачі паспорта та інших матеріалів.

Світлокопія
ф. 1 на ОСОБА_4 по факсу надійшла в приймальник-розподільник 23.07.2004
року, яку в приймальнику-розподільнику
звіряли з особою затриманого і особливої різниці не побачили.

Особу, яка назвалась ОСОБА_4,
з приймальника-розподільника видали на вимогу 16.08.2004
року в Деснянське РУ ГУ
МВС України в м. Києві для проведення
слідчих дій, більше в
приймальник-розподільник він не повертався.

7

Між
тим, з матеріалів справи
вбачається, що в цей період, а саме 17.08.2004 року, лише заступник прокурора Деснянського
району м. Києва приймав рішення про
винесення постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та
складав обвинувальний висновок.

Інші
дані про проведення будь-яких слідчий дій з особою, що назвалась ОСОБА_4, в період серпня 2004 року і до направлення
справи до Деснянського районного суду м.
Києва - в матеріалах справи відсутні.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність встановлення тієї обставини, які слідчі дії проводилися з особою, що назвалась ОСОБА_4 в серпні 2004
року, та ким і на підставі якого процесуального
документу ця особа була звільнена з-під варти, що належить виконати органу досудового
слідства під час проведення додаткового розслідування, давши відповідну правову оцінку діям
службових осіб, що мали до цього
відношення.

При
цьому органу досудового слідства належить дослідити і те, що на період серпня 2004 року особа, що назвалась ОСОБА_4, ні органом дізнання, ні приймальником-розподільником встановлена
ще не була: матеріали до приймальника-розподільника на виконання запиту
старшого інспектора ОСОБА_9 надійшли лише 27.10.2004 року, з якісною світлокопією ф. 1 видачі паспорта
ОСОБА_4, які давали підстави вважати, що особа,
яка назвалась ОСОБА_4, ним не
являється.

Крім
того, в ході додаткового розслідування
необхідно встановити причини тривалого,
3 місяці, невиконання
Сквирським РВ ГУ МВС України
в Київській області доручення приймальника-розподільника по встановленню
особи, що назвалась ОСОБА_4, після чого прийняти відповідне обґрунтоване
рішення.

Як далі
вбачається з показань свідка ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції, досудовим слідством та судом першої інстанції
ці обставини не встановлені, про
перебування в приймальнику-розподільнику особи, яка назвалася не своїм ім'ям, вона після 27.10.2004 року повинна була
доповісти своєму керівникові для прийняття відповідних заходів реагування.

Дана
обставина підлягає дослідженню органом досудового слідства під час проведення
додаткового розслідування, після
чого, в залежності від
встановленого, належить дати правову
оцінку діям працівників приймальника-розподільника.

Як далі
вбачається з матеріалів справи, особа
на ім'я ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
185 КК України, для розгляду
справи в Деснянський районний суд м.
Києва не з'явилася, у зв'язку з
чим був оголошений її розшук та змінена міра запобіжного заходу з підписки про
невиїзд на тримання під вартою (т. 1 а.с.
54).

Коли
вказаній особі була обрана міра запобіжного заходу у виді підписки про
невиїзд, з матеріалів справи не
вбачається.

При
цьому а.с. 49 в т. 1, що згідно опису мав містити постанову, не відповідає вимогам
кримінально-процесуального закону,
оскільки не містить будь-яких даних щодо змісту цієї постанови.

Постановою
Деснянського районного суду м. Києва від
16.12.2005 року справа про обвинувачення ОСОБА_4 направлена прокурору
Деснянського

8

району м. Киева
на додаткове розслідування для встановлення місця знаходження обвинуваченого.

Відповідно
до даних, що містяться в протоколі про
затримання особи, Гладченка Олександра
Васильовича, підозрюваного у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.
185 КК України, було затримано
07.04.2006 року в Деснянському РУ ГУ
МВС України в м. Києві (т. 1
а.с. 140).

Даний
протокол складено старшим черговим інспектором Деснянського РУ ГУ МВС України в
м. Києві ОСОБА_11

Як пояснила
свідок ОСОБА_12 -
оперуповноважена карного розшуку Деснянського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, в обов'язки якої входить
робота з електронною системою "Атлас", а саме,
вносити до бази даних райвідділу анкетні дані, фото та відбитки пальців затриманих
осіб, влітку 2004 року до районного
управління був доставлений чоловік на ім'я Гладченко, що вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.
185 КК України. Вона в силу своїх функціональних обов'язків внесла запит
до електронної системи, яка під цим
ім'ям видала фото зовсім іншої особи,
а не тієї, що була перед нею.
На її запитання Гладченко сказав, що
раніше ніколи не затримувався, а на
фото, яке знаходиться в базі
даних, відображений його знайомий
ОСОБА_10. Про вказане вона доповіла в усній формі черговому інспектору Яременку
О.М. та виправила базу даних, помістивши туди фото справжнього ОСОБА_4
Будь-яких дій, як-то доповісти
керівнику обставини виправлення в базі даних електронної системи відомостей на
ОСОБА_4 чи інших, направлених на
з'ясування особи затриманого та його причетність до вчинення злочину, вона не здійснювала.

За
вказаних обставин колегія суддів вважає,
що органу досудового слідства під час проведення додаткового
розслідування необхідно перевірити наявність відповідності між наведеними вище
вчиненими ОСОБА_12 діями та
її посадовими обов'язками, прийнявши
необхідне процесуальне рішення.

При
цьому колегія суддів не може не зазначити про ставлення оперуповноваженого
карного розшуку Деснянського РУ ГУ
МВС України в м. Києві ОСОБА_12 до своїх
дій, виходячи з її пояснень в суді
апеляційної інстанції про те, що її
доповідь черговому інспектору Яременку О.М.
про невідповідність фото, що
містилося в базі даних електронної системи рай управління
"Атлас", особі ОСОБА_4, носила "неофіційний" характер.

Крім
того, в залежності від
встановленого, органу досудового
слідства необхідно вирішити і питання про наявність в діях ОСОБА_11 ознак службового злочину.

Після
затримання ОСОБА_4 був поміщений в Київський СІЗО 11.04.2006 року.

Як далі
вбачається з матеріалів справи, про
затримання ОСОБА_4 була повідомлена слідчий Деснянського РУ ГУ МВС України в
м. Києві ОСОБА_8, в провадженні якої знаходилась справа
відносно ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яка після амбулаторного лікування приступила
до виконання своїх службових обов'язків 12.04.2006 року (т. 1 а.с. 130).

9

Твердження
свідка ОСОБА_8 про те, що вона
неодноразово їздила до СІЗО з наміром допитати ОСОБА_4, підлягають перевірці під час проведення
додаткового розслідування в сукупності з повідомленням СІЗО, що долучено до матеріалів справи під час її
апеляційного провадження, про те, що ОСОБА_4 видали одразу ж на першу вимогу
для його доставки в Деснянський РУ ГУ
МВС України в м. Києві 31.05.2006
року, коли його було звільнено з-під
варти.

При
цьому органу досудового слідства необхідно дослідити обставини складання
протоколу допиту ОСОБА_4 як підозрюваного,
що датований 18.05.2006 року,
та складений слідчим ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі.

Крім
того, під час проведення додаткового
розслідування орган досудового слідства повинен дати оцінку діям слідчого
ОСОБА_8, за показаннями якої, ще 18.05.2006 року у неї виникли сумніви
щодо обґрунтованості затримання ОСОБА_4 за обвинуваченням у злочині, передбаченого ч. 1 ст.
185 КК України, між тим
проведення процесуальних дій по остаточному вирішенню можливості перебування
ОСОБА_4 під вартою нею здійснено лише 31.05.2006 року.

Після
встановлення всіх обставин на дотримання слідчим ОСОБА_8 норм закону та своїх
службових обов'язків, органу
досудового слідства необхідно дати належну правову оцінку її діям та діям
керівнику СВ Деснянського РУ ГУ
МВС України в м. Києві
ОСОБА_12, якому за показаннями свідка
ОСОБА_8, вона одразу ж, 18.05.2006 року доповіла про сумніви
встановлення особи, яка вчинила злочин
19.07.2004 року.

Крім
того, органу досудового слідства
необхідно дослідити і обставини міжвідомчого перерахування ОСОБА_4 після його
затримання 07.04.2006 року на протязі півтора місяця за прокуратурою
Деснянського району м. Києва та
Деснянським РУ ГУ МВС
України в м. Києві при тому, що справа після її повернення на додаткове
розслідування знаходилася в провадженні управління внутрішніх справ.

Колегія
суддів наполягає на встановленні органом досудового слідства під час проведення
додаткового розслідування і наступних обставин.

З
показань потерпілого ОСОБА_4 видно, що
його ім'я під час здійснення провадження за протокольною формою досудової
підготовки матеріалів у вчиненні 19.07.2004 року злочину, передбаченого ч. 1 ст.
185 КК України, міг
використовувати його знайомий ОСОБА_10.

Як
вбачається з довідки НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві,
Деснянським РУ ГУ
МВС України в м. Києві ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 був поставлений на відео облік
ще 05.06.2002 року, з можливим
відібранням у нього і відбитків пальців рук на контрольну дактилокарту, та він же повторно поставлений на облік 20.07.2004
року під прізвищем ОСОБА_4 ( т. 1 а.с.
181).

Яким чином
проводиться перевірка осіб, при їх
постановленні на облік, на предмет
дослідження можливої повторної участі особи у вчиненні злочину чи

10

правопорушення
- з матеріалів справи не вбачається,
як і те, хто з
інспекторів, яким чином, при виконанні яких дій повторно поставив на
облік ОСОБА_10 під іменем ОСОБА_4 20.07.2004 року.

Крім
того, з показань ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5
та ОСОБА_8 вбачається, що при виконанні
своїх функціональних обов'язків, у
тому числі при встановленні особи,
затриманої за підозрою у вчиненні злочину, вони даною базою не користуються, свідок же ОСОБА_6 про наявність такої бази
взагалі не знав.

Є
незрозумілим і те, яким чином
ОСОБА_10, що був затриманий ще
31.03.2004 року Дніпровським РУ ГУ
МВС України в м. Києва за підозрою у
вчиненні злочину, передбаченого ч.
1 ст.
185 КК України (т. 1 а.с.
168), не міг бути встановлений
Деснянським РУ ГУ МВС України
в м. Києві 19.07.2004 року.

Звертає
на себе увагу і відсутність відбитків пальців ОСОБА_10 в дактило картотеці МВС
України станом на 11.08.2004 року (т. 2 а.с.
28).

З'ясування
вказаних обставин органом досудового слідства встановить обставини неналежного
виконання службовими особами своїх функціональних обов'язків, що призвело до не встановлення підозрюваної
у вчиненні 19.07.2004 року злочину особи,
яка назвалась ОСОБА_4, та до
незаконного утримання під вартою справжнього ОСОБА_4

Хоча
органом досудового слідства і вирішувалися питання про відповідальність ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_12 та ОСОБА_6, в порушенні кримінальних справ щодо яких
відмовлено за відсутністю в діях кожного з них складу службового злочину, колегія суддів вважає їх передчасними, законність прийняття яких підлягає
перевірці з урахуванням обставин,
встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, що викладені в даній ухвалі (т. 3 а.с. 114-116,
117-120, 121-125, 126-128, 129-132,
133-135).

З
урахуванням викладеного, колегія
суддів, на підставі проведення
судового слідства та дослідження матеріалів справи, приходить до висновку про необхідність
скасування вироку суду першої інстанції,
з направленням справи на додаткове розслідування, в ході якого органу досудового слідства
необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, в залежності від яких
вирішити питання про відповідальність особи або осіб, винних у незаконному перебуванні ОСОБА_4
під вартою, тим самим частково
задовольняє апеляцію прокурора Горкавої В.В.,
яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Горкавої В.В., яка брала
участь у розгляді справи судом першої інстанції, частково задовольнити.

11

Вирок
Деснянського районного суду м. Києва від
11 травня 2007 року відносно ОСОБА_2 - скасувати, а справу повернути прокурору Деснянського
району м. Києва на додаткове
розслідування.