Справа № 357/7410/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Сливка В. В. ,

при секретарі - Святецька Н. В.,

з участю прокурора Бургели В.В., обвинуваченого ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002068 від 02.04.2013 року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, маючого на утримапнні неповнолітню дитину, не працюючого, судимого:

1). 22.05.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 1 КК України до 1-го року 6-и місяців позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік;

2). 12.07.2013 року цим же судом за ст. 186 ч. 2, 71 КК Укрїни до 5-и років 6-и місяців позбавлення волі, жителя АДРЕСА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

2 квітня 2013 року, близько 14 год. 45 хв., ОСОБА_1, надогнавши на сходинковому майданчику між 1-м та 2-м поверхами в під?їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 м. Білій Церкві, Київської області, гр. ОСОБА_2, відкрито, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вихопив з її рук поліетиленовий пакунок, в якому знаходились гроші останньої в сумі 30 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа1203», вартістю 200 грн., з сім-картою оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., і, заволодівши ним, утік з місця події, задавши потерпілй ОСОБА_2 збитків у сумі 255 грн..

Обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт відкритого, за встановлених досудовим слідством обставин, викрадення 02.04.2013 року, близько 14 год. 45 хв., грошей в сумі 30 грн. та мобільного телефона «Нокіа1203», вартістю 200 грн., з сім-картою оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., у потерпілої ОСОБА_2 в під?їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 м. Білій Церкві. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши свою винуватість у вчиненому, в повному обсязі погодившись з висунутим обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин інкримінованого йому правопорушення, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України, ОСОБА_1 просив не досліджувати зібрані у провадженні докази, обмежившись його власним визнанням своєї винуватості у вчиненому.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі висунутого обвинувачення, і що дії останнього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 185 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна - грабіж, вчинений повторно.

Обираючи обвинуваченому покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом"якшуючі та обтяжуючі відповідальність останнього обставини, особу обвинуваченого.

ОСОБА_1 повністю визнав себе винуватим та щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину, що суд визнає обставинами, які пом?якшують його відповідальність за скоєне.

Однак ОСОБА_1 судимий за ст. 309 ч. 1 КК України, а тому в його діях має місце рецидив злочинів, що є обставиною, яка істотно обтяжує його відповідальність.

За місцем проживання обвинувачений характеризується формально посередньо.

Наведене, а також та обставина, що даний злочин ОСОБА_1 скоєно під час іспитового строку, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року, дають підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому суд, вирішуючи питання про приєднання до покарання, призначеного ОСОБА_1 цим вироком, невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ч. 1 ст. 71 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що покарання за вироком Деснянського районного суду від 22.05.2013 року вже приєднано частково до покарання за вироком цього ж суду від 12.07.2013 року, свідченням чого є копія зазначеного вироку Деснянського районного суду і копія ухвали апеляційного суду м. Києва від 12.09.2013 року, якою вказаний вирок залишено без змін.

У зв?язку з цим остаточне покарання ОСОБА_1 підлягає визначенню за правилами ст. 70 ч. 4 КК України - за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2013 року.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Збитки потерпілій ОСОБА_2 відшкодовані в ході досудовго слідства в повному обсязі шляхом поверення викраденого у неї майна, тому цивільний позов останньою у даному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Всилу ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначеного обвинуваченому покарання з покаранням за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2013 року, остаточно до відбування ОСОБА_1 визначити покарання у виді 5 /п?яти/ років 8 /восьми/ місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС України в м. Києві та Київській області. Строк покарання рахувати від 16.09.2013 року.

Час тримання ОСОБА_1 під вартою з 05.04.2013 року по 15.09.2013 року зарахувати останньому в строк відбутого покарання.

Мобільний телефон «Нокіа 1203» повернути потерпілій ОСОБА_2, у котрої він перебуває на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: В. В. Сливка