Справа № 11-234/2008 року
в І-ій інстанції: Артемчук В.М.
категорія: ст. 121 ч. 2 КК
доповідач: Бережний С.Д.
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14»
травня 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Бережного С.Д.,

суддів: Лінника П.О.,
Ващенка С.Є.,

з
участю прокурора: Бантюка І.,

та захисника: ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від «29» січня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., українця, гр-на України, уродженця с. Княжпіль,
Камянець-Подільського р-ну, Хмельницької області, жителя с. Рахнівка,
Дунаєвецького р-ну, Хмельницької обл., з повною загальною середньою освітою, не
працюючого, одруженого, раніше не судимого

засуджено за ст. 121 ч. 2 КК
України до 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання
постановлено рахувати з 30 червня 2007 року.

Постановлено
стягнути з засудженого на користь ОСОБА_3 131 грн. 84 коп. матеріальної та 80
000 грн. моральної шкоди.

Долю
речових доказів вирішено у відповідності до ст. 81 КПК України.

Міру запобіжного заходу засудженому до
вступу вироку в закону силу залишено утримання під вартою.

Згідно вироку суду ОСОБА_1. 30 червня 2007 року, біля 14 год. в с.
Рахнівка, Дунаєвецького р-ну, Хмельницької обл. в житловому будинку свого
господарства, під час суперечки, наніс своїй дружині ОСОБА_4 кілька ударів
руками та ногами в область голови, рук та ніг, металевою каструлею в область
голови, металевим стержнем в область спини, чим спричини останній тяжкі тілесні
ушкодження, як такі, що були небезпечні для життя в момент заподіяння, і,
внаслідок отриманих травм ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в Дунаєвецькій ЦРЛ.

Не погоджуючись з вироком суду,
засуджений оскаржив його в апеляційному порядку. Він просить змінити вирок в
частині призначеного покарання, обравши меншу міру покарання.

При цьому апелянт посилається на
невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним
про його особу.

Так, на думку засудженого, суд не в
повній мірі врахував, що він щиро розкаявся у вчиненому, є сиротою та інвалідом
3-ої групи, має молодий вік, раніше не судимий.

Також ОСОБА_1. вказує на те, що під
час досудового слідства було порушено його право на захист, оскільки захисник
буд допущений до справи не від початку слідства.

В запереченнях на апеляцію
засудженого прокурор вважає вирок як в частині кваліфікації так і в частині
обрання покарання є законним, справедливим і обґрунтованим, та таким, що
повністю відповідає дослідженим в судовому засіданні доказам, а тому просить
залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора в
заперечення доводів апеляції та про залишення вироку без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Розглядаючи справу в межах поданої
апеляції, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винність
ОСОБА_1. в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило
смерть потерпілої, - підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами
та відповідає фактичним обставинам кримінальної справи.

Так,
сам ОСОБА_1. як під час досудового слідства, так і в суді визнав, що 30.06.2007
р., прийшовши додому в післяобідній час, та будучи незадоволений тим, що
дружина ОСОБА_4 не виконала роботу по домогосподарству, декілька разів вдарив
її руками, каструлею та коцюбою по голові, від чого остання втратила свідомість
і її забрала швидка медична допомога в лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла
від спричинених їй тілесних ушкоджень.

Не заперечував ОСОБА_1. факту
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій і в суді апеляційної інстанції.

Факт нанесення тяжких тілесних
ушкоджень 30.06.2007 року потерпілій засудженим підтверджується показами свідка
ОСОБА_5, яка бачила як засуджений бив потерпілу, наносячи їй удари коцюбою по
голові і у останньої йшла кров ротом. Через деякий час до неї прибіг ОСОБА_1,
вказуючи, що він побив дружину і їй необхідно викликати швидку допомогу, що
вона і зробила. Після чого до них приїхала швидка і забрала ОСОБА_4, яка
була в непритомному стані.

Згідно показів батька потерпілої
ОСОБА_3, остання неодноразово жалілася йому на свого чоловіка, що він б'є її.
Очевидцями частих сварок між подружжям ОСОБА_1 були і свідки - сусіди ОСОБА_6.
та ОСОБА_5

Факт
виклику швидкої медичної допомоги 30.06.2007 року до ОСОБА_4 для надання
останній медичної допомоги через нанесення їй тяжких тілесних ушкоджень
підтверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Об'єктивно вина засудженого
підтверджується даними протоколу огляду місця події з фототаблицями, протоколу
огляду речових доказів, протоколу відтворення обстановки та обставин події.

Відповідно до висновків
судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_4 причиною смерті стали тяжкі
тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми,
субарахноїдального крововиливу головного мозку, важкого ступеню ушкодження
головного мозку, набряком головного мозку, крововиливу у м'які частини мозку,
інтерстиціального набряку легенів, фібринозно-лейкоцитарною бронхопневмонією
тощо. Крім того на тілі потерпілої виявлені й інші численні ушкодження, які
могли утворитись незадовго до поступлення ОСОБА_4 в лікарню, в результаті її побиття.

Колегія суддів вважає вірною
кваліфікацію дій засудженого, яка дана судом першої інстанції за ст. 121 ч. 2
КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9.
про істотні процесуальні порушення допущені під час досудового слідства, які
перешкодили суду повно та справедливо розглянути справу, були перевірені в суді
апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Не відповідають дійсності, на
думку колегії суддів і посилання в апеляції засудженого про невідповідність
призначеного покарання даним про його особу.

Як вбачається з вироку, суд,
призначаючи покарання підсудному врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та
дані про особу, в тому числі і ті, на які є посилання в апеляції. Зокрема те,
що він щиро розкаявся у вчиненому. Посилання засудженого на те, що суд
призначив йому покарання без врахування вимог ст. 65 КК України, - не
заслуговують на увагу.

В зв'язку з наведеним, колегія
суддів приходить до висновку, що підстав
для зміни та пом'якшення призначеного засудженому покарання не має.

Цивільний позов по справі вирішено
з дотриманням вимог закону. Розмір відшкодування моральної шкоди відповідає
ступеню тяжкості злочину, даним про матеріальний стан засудженого та ґрунтується
на засадах розумності та справедливості.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від «29» січня 2008 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Головуючий:

судді: