11-кп/775/75/2015(м)
265/5606/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого : ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя, громадянин України, не працюючий, раніше судимий 23.02.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ст.121ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки6 місяців; 25.01.2007 року тим же судом за ст.309ч.1,71 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі; 22.06.2011 року тим же судом за ст.395ч.2, 185ч.2,3,70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 5.11.2013 року умовно-достроково на 9 місяців 20 днів

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 22.06.2011 року і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 20 днів позбавлення волі.

.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

20 липня 2014 року о 16 год.50 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно з метою викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом. Знаходячись біля огорожі ЗОШ №61 по проспекту Перемоги у м. Маріуполі шляхом ривка відкрито викрав з шиї потерпілої ОСОБА_9 золотий ланцюжок вартістю 3300 грв. та хрестик вартістю 1100 грв., спричинивши матеріальну шкоду 4400 грв.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України. Вказує, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував дані про його особу, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, не заперечує відшкодувати шкоду, має тяжкі захворювання, а саме ВІЛ та туберкульоз легенів. Крім того просить звільнити його від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого і його захисника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги; прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги обвинуваченого і наполягав на залишені вироку без зміни; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності із ч.2ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, або суворість.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії. Апеляційних підстав для зміни вироку у цій частині по справі не вбачається.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і мотивував свій висновок про не можливість застосування до нього ст. 69 КК України. При цьому судом першої інстанції брались до уваги такі дані про особу обвинуваченої, як те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, і дане кримінальне правопорушення вчинив під час відбування покарання, що свідчить про його суспільну небезпечність і не бажання стати на шлях виправлення.

Тому, колегія судів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, а також попередження нових злочинів.

Що стосується клопотання засудженого про звільнення його від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», то воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності із п. «б» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялись з місць позбавлення волі умовно-достроково і до закінчення строку вчинили тяжкий або особо тяжкий злочин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 раніше був засуджений вироком приморського районного суду м. Маріуполя від 22.06.2011 року за ст.395 ч.2,185ч.2.3,70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі і був звільнений 5.11.2013 року умовно-достроково на 9 місяців 20 днів. До відбуття цього покарання, а саме 20.07.2014 року вчинив злочин, передбачений ст.186ч.2 КК України, який у відповідності із ст.12 КК України є тяжким злочином.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок відносно ОСОБА_7 , є законним і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 407КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

: