ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ Справа
№1-66/2008 рік

25 березня 2008 року
Малинський районний суд Житомирської області в складі

головуючої судді Збицької К.Д.

з
участю прокурора Михайлова
Є.Б.

секретаря Гузікової
І.І.

захисників
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця
та мешканця АДРЕСА_1,українця, громадянина України, з базовою загальною
освітою, не жонатого, учня 3-го курсу
Малинського професійно- технічного училища №36, не судимого;

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та

мешканця
АДРЕСА_2, з базовою загальною середньою освітою, учня Київського вищого професійно-технічного
училища технології та дизайну виробів із шкіри, не жонатого, не судимого;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця

та
мешканця АДРЕСА_3 українця, громадянина України, з базовою загальною освітою, не жонатого, учня 3-го курсу Малинського професійно- технічного
училища №36, не судимого;

ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, уродженця та

мешканця
АДРЕСА_4, українця,
громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не жонатого, учня
3-го курсу Малинського
професійно-технічного училища №36, не
судимого

всіх
за ст. 296 ч.2 Кримінального
кодексу України;

встановив
:

02 січня
2008 року біля 03-ї години ночі на станції Малин Південно-Західної залізниці
ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння групою осіб
вчинили хуліганські дії, які виразились
в грубому порушенні громадського порядку
з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою
зухвалістю, за наступних обставин.

Проходячи по залізничній колії повз
електропоїзд ЕР-9М №556, який тимчасово знаходився на колії відстою станції
Малин, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_6 безпричинно, з хуліганських
спонукань, супроводжуючи свої дії
особливою зухвалістю, камінням, яке підбирали з залізничного насипу, умисно
розбили 15 стекол у вікнах автоматичних дверей та 9 стекол у вікнах салону
електропоїзду, в тому числі у 8-му вагоні №55609 два скла у дверях та одне скло
у вікні салону, у 7-му вагоні № 5018
два скла у дверях, у 6-му вагоні № 55605
чотири скла у дверях та одне у вікні
салону, у 5-му вагоні № 50904 три

скла у дверях та п'ять у вікнах салону, у 4-му вагоні №
55006 чотири скла у дверях та одне у
вікні салону, у 3-му вагоні № 55007 одне скло у вікні салону, чим завдали матеріальних збитків
моторвагонному депо Фастів державного територіально-галузевого об'єднання
„Південно-Західна залізниця” на загальну суму 1302 гривні 52 копійки.

2.

Підсудні
ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_6 на досудовому слідстві свою вину в
інкримінованому злочині визнавали
повністю, у судовому засіданні підтвердивши обставини, викладені в
обвинуваченні, фактично визнали вину частково.

Підсудний
ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні хуліганства не визнав. Не заперечуючи факту спільного з неповнолітніми розпиття
алкогольних напоїв та своєї присутності на місці вчинення злочину, стверджує, що хуліганських дій у вигляді
безпричинного побиття скла у вікнах електропоїзду не вчиняв.

За
показаннями підсудного ОСОБА_2 в ніч з 1 на 2 січня цього року він разом з
підсудними та свідками ОСОБА_7 й ОСОБА_8
випили біля 3-х літрів алкогольних напоїв. Приблизно о 3-й годині ночі,
повертаючись з кафе „Каприз”, що
знаходиться в селі Юрівка, під'їхали на таксі до залізничного переїзду і далі
пішли до вокзалу станції Малин по
залізничній колії з метою ще випити пива в кафе в районі вокзалу. Коли
проходили повз електропоїзд, який
знаходився на колії відстою, треба було перейти
на іншу сторону. ОСОБА_8 пішов
попереду, а решта зупинилися біля електропоїзда. Спочатку хотіли зайти
всередину одного з вагонів. Спробували відчинити автоматичні двері вагону, але
не змогли. Тоді ОСОБА_1 підняв з землі камінь, кинув у вікно дверей, від чого розбилося скло. Після цього
всі вони, крім ОСОБА_7, проходячи повз електропоїзд, стали піднімати каміння та
кидати по вікнах вагонів, мимо яких проходили. Він особисто кинув лише один
камінь. Для чого вони це робили пояснити не може. Кається.

Аналогічні
показання дали підсудні ОСОБА_3та ОСОБА_6. Вони підтвердили як факт розпиття
алкогольних напоїв, так і причетність ОСОБА_1 до розбиття стекол у вікнах
електропоїзду. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_3ствердили, що саме ОСОБА_1 першим розпочав хуліганські дії, ОСОБА_3кинув
два чи три камінця, а ОСОБА_6 один, від якого скло не розбилося. ОСОБА_3та
ОСОБА_6 також каються.

Не
дивлячись на часткову зміну показань підсудними та заперечення своєї вини
ОСОБА_1, їх винуватість в
інкримінованому їм злочині підтверджується показаннями
свідків, письмовими доказами та
показаннями підсудних як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні.

З
показань свідка ОСОБА_7 каміння по вікнах електропоїзда кидали всі, крім нього
та ОСОБА_8, в тому числі і ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_8
йшов спереду всіх, біля електропоїзда не зупинявся і хто бив скло у вікнах не
бачив.

Разом з
тим підсудні, будучи допитаними як обвинувачені 08 січня 2008 року на
досудовому слідстві в присутності захисників та законних представників,
показували, що розбили чимало вікон в різних вагонах. При цьому за показаннями
ОСОБА_2 „ОСОБА_1 першим підняв камінь і кинув його у вікно дверей вагону, від
чого скло розбилося” (а.с.78). ОСОБА_3також зазначав, що „Я бачив і стверджую,
що каміння разом з нами по вікнах електропоїзда кидав ОСОБА_1. Таким чином я
разом з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розбили чимало вікон не в одному вагоні
електропотягу” (а.с.96). Про те, що всі підсудні брали каміння в руки та
вчотирьох кидали його по вікнах вагонів
електропоїзду показав і ОСОБА_6
(а.с.114). В цей же день повністю
визнавав свою вину і підсудний ОСОБА_1 (а.с.122), який в подальшому відмовився
від цих показань.

Факт
пошкодження в ніч з 1 на 2 січня 2008 року не трьох-чотирьох вікон, в чому
визнали свою вину ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у судовому засіданні, а 24-х стверджується протоколом огляду місця події від 2.01.2008 року (а.с.4-8), заявою начальника моторвагонного

3.

депо Фастів (а.с.9), актом, складеним 2 січня 2008 року
машиністом електропоїзда ОСОБА_9 (а.с.11).

Розмір
завданих діями підсудних збитків в сумі 1302грн.52коп. без врахування податку
на додану вартість та 1563грн.02коп. з його врахуванням визначений довідкою моторвагонного депо
Фастів (а.с.10) та калькуляцією (а.с.157).

Аналізуючи
досліджені докази у їх сукупності суд
визнає повністю доведеною вину
підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 у вчиненні хуліганських дій групою осіб. Всі вони діяли з прямим умислом, усвідомлювали, що своїми діями порушують
громадський порядок, проявляють явну неповагу до суспільства, проте супроводжували свої дії особливою
зухвалістю, яка виразилася у пошкодженні майна, і бажали цього. Тому суд
кваліфікує їхні дії за ч.2 ст.296
Кримінального кодексу України.

Вирішуючи
питання про призначення підсудним міри та виду покарання суд відповідно до
ст.65 Кримінального кодексу України
враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особи винних,
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Всі підсудні
характеризуються позитивно, навчаються в професійно-технічних училищах.
ОСОБА_1, ОСОБА_3та ОСОБА_6 є потерпілими
внаслідок Чорнобильської катастрофи. До кримінальної відповідальності вони не
притягувалися, вперше вчинили злочин,
який класифікується як злочин середньої
тяжкості, при цьому ОСОБА_2, ОСОБА_3та
ОСОБА_6 у неповнолітньому віці,
добровільно відшкодували відповідні частки завданих збитків, щиро розкаялися.

Зазначені обставини відповідно до ст.66
Кримінального кодексу України суд визнає такими, які пом'якшують покарання.

Обставиною, що
відповідно до ст.67 цього Кодексу
обтяжує покарання всім підсудним,
є вчинення ними злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

З огляду на наведене суд визнає за необхідне й достатнє
для виправлення підсудних та попередження вчинення ними нових злочинів
призначити покарання в межах санкції
статті, за якою вони засуджуються, у
виді позбавлення волі із застосуванням до неповнолітніх підсудних відповідно до ст.104 КК України та до
ОСОБА_1 відповідно до ст.75 цього Кодексу звільнення від відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком й покладенням на них передбачених ст.76 КК обов'язків.

Від
професійно-технічного училища №36 надійшло клопотання про звільнення неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від
кримінальної відповідальності та передачу їх на поруки колективу, де вони
навчаються.

Суд визнає, що
зазначене клопотання не підлягає до задоволення з тих підстав, що відповідно до
ст.47 Кримінального кодексу України таке
звільнення можливе за умови, що особа, яку передано на поруки, протягом року з
дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від
заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У разі
порушення зазначених умов особа притягається до кримінальної відповідальності
за вчинений нею злочин.

У судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3та ОСОБА_6 навчаються на 3-му курсі і в червні
поточного року, тобто через три місяці закінчують навчання, тому застосування
педагогічним колективом училища заходів виховного характеру щодо них протягом визначеного ст.47 КК строку
практично не можливе.

Прокурором
заявлений цивільний позов про відшкодування підсудними та їх батьками завданих
збитків у розмірі 173грн.67коп. кожним.

4.

Суд
визнає, що визначений прокурором розмір відшкодувань кожним із цивільних
відповідачів не відповідає положенню ст.1179 Цивільного кодексу України, яка
передбачає, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти
років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. І
лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не
вистачає, або у повному обсязі її батьками.

Згідно
зі ст.1182 Цивільного кодексу шкода, завдана спільними діями кількох
неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за
домовленістю між ними або за рішенням суду.

Розмір
завданих діями підсудних збитків становить 1563грн. 02коп. За домовленістю
підсудні визначили рівні частки відшкодування збитків - по 390грн.76коп.
кожним, які ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_6 відшкодували добровільно до
постановлення вироку.

Оскільки
ОСОБА_1 належну йому частку збитків не відшкодував, суд стягує з нього
зазначену суму.

Керуючись
ст.ст.323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України,

засудив
:

визнати винними ОСОБА_1 ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України
та призначити покарання:

- ОСОБА_1 -
один рік шість місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_2 - один рік
позбавлення волі;

- ОСОБА_3 - один рік
позбавлення волі;

- ОСОБА_6 -
один рік позбавлення волі.

На підставі
ст.104 КК України звільнити засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання
за умови, що вони протягом визначеного судом іспитового строку один рік не
вчинять нового злочину та виконають покладений на них відповідно до п.3
ч.1ст.76 КК обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та навчання.

На підставі
ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку один
рік не вчинить нового злочину та виконає
покладений на нього відповідно до п.3 ч.1ст.76 КК обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та навчання.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд. Стягнути із засудженого ОСОБА_1 390грн.76коп. на відшкодування
завданих збитків на р/р 4 в АБ „Експрес-Банк” м. Києва, МФО 322959,
Державне територіально-галузеве
об'єднання „Південно-Західна залізниця”
код 04713033.

На вирок
суду може бути подана апеляція до
апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча