АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/513/15 Справа № 201/4114/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника ТОВ«РАНТЬЄ-ДНЄПР» адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою представника ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Дніпропетровській області про арешт тимчасово вилученого майна ТОВ«РАНТЬЕ-ДНЄПР», а саме грошових коштів у вигляді зупинення видаткових операцій, відкритих ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» () в ПАТ АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005) у розмірі 74, 3 млн. гривень у кримінальному проваджені, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 23 травня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Дніпропетровській області та накладено арешт на тимчасово вилучене майно ТОВ«РАНТЬЕ-ДНЄПР», а саме грошових коштів у вигляді зупинення видаткових операцій по рахункам № НОМЕР_1 (код 980), № НОМЕР_2 (код 980), № НОМЕР_3 (код 980), № НОМЕР_4 (код 980), відкритих ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» () в ПАТ АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), у розмірі 74, 3 млн. гривень у кримінальному проваджені, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 23 травня 2014 року про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст.191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено ряд пов`язаних з ДП «Дніпромашзбагачення» () підприємств, з якими протягом 2010-2014 років проводились фінансово-господарські операції, що не відображено у податковому обліку підприємств, в тому числі ТОВ «Рантьє-Днепр». Так, отримані на банківські рахунки від КП ДОР «Аульській водовід» та ДПП «Кривбаспромводопостачання» грошові кошти за нібито використання корисної моделі, ДП «Дніпромашзбагачення» () перераховувало на рахунки пов`язаних підприємств у вигляді фінансової допомоги, в тому числі і ТОВ «Рантье-Днєпр». Пов`язує зазначені підприємства те, що вони мають спільних директорів або засновників, робітників, співпадають податкові адреси підприємств. Оскільки надані суду матеріали кримінального провадження давали підстави для висновку щодо необхідності забезпечення відшкодування завданих державі збитків та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя вважав необхідним.

Не погодившись з ухвалою суду І інстанції, ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» подало апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого з ОВС ВКР СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про накладення арешту на грошові кошти у повному обсязі. Свої вимоги ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» обґрунтовує тим, що згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя може накласти арешт на майно у випадках, коли є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України, а в ч. 3 цієї ж статті визначено, що арешт також може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Однак, з викладених в ухвалі слідчого судді фактичних обставин кримінального провадження, в рамках якого ставиться питання про накладення арешту на грошові кошти товариства, не вбачається визначеного правового взаємозв`язку між об`єктивною стороною кримінального правопорушення та наявним у ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» грошовими коштами, що знаходяться на рахунках, відкритих ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» () в ПАТ АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005) у розмірі 74,3 мільйона гривень,бо питання про їх відповідність критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України, слідчим та судом не вирішувалося. При винесені ухвали про накладення арешту, судом не досліджено, що вказане майно ТОВ «РАНТЬЄ-ДНЄПР» у відповідності до вимог ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України використовувалося підприємством як засіб для вчинення чи схилення до вчинення кримінального правопорушення, чи є грошові кошти предметом кримінального правопорушення, чи одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходом від них. Жодної із цих правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно товариства, ані в клопотанні старшого слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не приведено, а вказана в їх процесуальних документах підстава, як забезпечення відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, кримінально-процесуальним законодавством України не визначена. Директору дочірнього підприємства «Дніпромашзбагачення» ОСОБА_12 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України на суму 74,3 мільйона гривень, але ця підозра стосується взагалі іншого підприємства - дочірнього підприємства «Дніпромашзбагачення», а за епізодом перерахунку грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЕ-ДНЄПР» підозра нікому не повідомлена, що виключає можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення як можливої конфіскації майна, так і цивільного позову. З матеріалів справи вбачається, що досудовим розслідуванням не встановлено осіб, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, не було здійснено повідомлення про підозру щодо конкретних посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЕ-ДНЄПР», у володінні яких знаходиться це майно. Слідчим не доведено необхідності такого арешту, що не дає підстав в силу ст.ст. 170, 173 Кримінального процесуального кодексу України на даному етапі досудового розслідування для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Таким чином, орган досудового розслідування, в порушення норм процесуального законодавства, не підтвердив та взагалі не досліджував причетність заінтересованих осіб конкретного суб`єкту господарювання до начебто незаконної діяльності іншого суб`єкта господарювання, не досліджував обізнаність щодо таких посадових осіб стосовно зазначеного кримінального провадження, не повідомив будь-яким посадовим особам ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» про підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» адвокта ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора та пояснення слідчого, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасним та таким, що винесене з істотним порушенням кримінального процесуального закону, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Виходячи зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу та вимогам ч.2 ст. 173 ч.2 КПК України.

Колегією суддів дослідженням матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що слідчим суддею вищевказані вимоги кримінального процесуального закону не виконані. Так, накладаючи арешт на грошові рахунки, слідчий суддя в ухвалі не вказав, яким чином ці об`єкти нерухомості відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Слідчий суддя, вказавши на те, що накладення арешту на майно викликано забезпеченням відшкодування завданих збитків державі, не вказав на реальний розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову, не звернув увагу на необхідність розумності та співрозмірності обмеження права власності майна, яке підлягало арешту. Таким чином слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Окрім цього, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна не звернув увагу на недодержання в поданні слідчого вимог ст. 171 КПК України, а саме: відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди та вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, і яка повинна бути співрозмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Колегією суддів встановлено, що, вказавши у клопотанні на підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а також перелік майна, що належить арештувати, слідчий не додав до клопотання ні оригінали ні копії документів та інших матеріалів, якими він обґрунтовує доводи клопотання. Крім того, в порушення вимог ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого не зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди та фактичний розмір грошових коштів, які належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, а в такому випадку неможливо дослідити питання про співрозмірність суми арештованого майна із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що у клопотанні слідчого не вказані.

В силу ст. 172 ч. 3 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою необхідно клопотання слідчого повернути прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-174, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про арешт тимчасово вилученого майна ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР», а саме грошових коштів у вигляді зупинення видаткових операцій по рахункам № НОМЕР_1 (код 980), № НОМЕР_2 (код 980), № НОМЕР_3 (код 980), № НОМЕР_4 (код 980), відкритих ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» () в ПАТ АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), у розмірі 74, 3 млн. гривень у кримінальному проваджені, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 23 травня 2014 року про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст.191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Дніпропетровській області про арешт тимчасово вилученого майна ТОВ«РАНТЬЕ-ДНЄПР», а саме грошових коштів у вигляді зупинення видаткових операцій по рахункам № НОМЕР_1 (код 980), № НОМЕР_2 (код 980), № НОМЕР_3 (код 980), № НОМЕР_4 (код 980), відкритих ТОВ «РАНТЬЕ-ДНЄПР» () в ПАТ АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), в розмірі 74, 3 млн. гривень у кримінальному проваджені, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 23 травня 2014 року повернути прокурору для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:
_________________ _________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .