У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Школярова В.Ф. і Федченка О.С.

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.

та засудженого

ОСОБА_1,

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 11 листопада 2008 року справу
за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 таОСОБА_2на вирок апеляційного суду
щодо них.

За вироком апеляційного суду
Луганської обсласті від 11 червня 2008 року засуджені:

ОСОБА_2, 1975 р. народження,
громадянин України, судимий:
25.10.2000 року за ст.86-1, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, ч. 2 ст.
188-1, 70, 189-2, ч.1 ст. 222, ч. 1 ст. 194, ст. 93 п.п. «а,ж,з», ст.17 та
ст. 93 п.п. «а,з» КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого,

за ч.3
ст. 28, ч.3 ст.15 та ч.2 ст. 393 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч.1
ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів суд визначив ОСОБА_2 покарання - 5 років позбавлення волі,
а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків суд призначив ОСОБА_2
остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого;

ОСОБА_1 1973 р. народження,
громадянин України, судимий:
10.10.1997 року за ч.3 ст. 142, п.п. «а,г,з,і» ст. 93 КК України (1960
року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого,

за ч.3
ст. 28, ч.3 ст.15 та ч.2 ст. 393 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення
волі; за ч.1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів суд визначивОСОБА_1 покарання - 5 років 3 місяці
позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків суд
призначивОСОБА_1 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_1визнані
винуватими у тому, що відбуваючи покарання за вироком суду у виді довічного
позбавлення волі у Слов'яносербській ВК № 60, розташованій у Луганській
області, в липні-вересні 2007 року, вони увійшли в організовану злочинну групу,
створену особою, справу щодо якої закрито у зв'язку з смертю, з метою вчинення
втечі з місця позбавлення волі. Цією ж особою був розроблений план вчинення
цього злочину, а між членами групи розподілені ролі. Відповідно до цього плану
засуджені та особа, справу щодо якої закрито у зв'язку зі смертю, при указаних
у вироку обставинах, в жовтні-листопаді 2007 року, незаконно придбали
вогнепальну зброю - пістолет та боєприпаси до нього, вибухову речовину, полотна
по металу, мобільні телефони. Все це переховувалось у тайнику, зробленому
засудженими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у камері, де вони знаходились. У цей же період
особа, справу щодо якої закрито у зв'язку з її смертю, разом з ОСОБА_2
виготовили саморобні вибухові пристрої у кількості приблизно 9 штук. Крім того,
в процесі підготовки до вчинення втечі, учасники групи перепиляли решітку вентиляційного
вікна у камері, замаскувавши сліди розпилу.

10 листопада 2007 року, приблизно о
4 годині ранку, засуджені та особа, щодо якої справу закрито у зв'язку з її
смертю, вирвали указану решітку і, залишивши камеру, вибрались у коридор. При
цьому, вони забрали з собою вогнепальну зброю, а, зокрема, ОСОБА_1- саморобні
вибухові пристрої. Зайшовши в один із службових кабінетів, де перебував
молодший інспектор відділу нагляду та безпеки потерпілий ОСОБА_4, особа, щодо
якої справу закрито у зв'язку з її смертю, погрожуючи потерпілому пістолетом,
почав вимагати від ОСОБА_4 ключі від дверей сектора, але останній відмовився це
зробити, запропонувавши засудженим повернутись у камеру, а потім почав вибігати
з кабінету з тим, щоб повідомити адміністрацію про втечу засуджених осіб.
Намагаючись перешкодити йому, засуджений ОСОБА_1металевою заточкою двічі ударив
потерпілого, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, у виді двох непроникаючих поранень задньої поверхні
лівої половини грудної клітини. З цією ж метою, особа, щодо якої справу закрито
у зв'язку з її смертю, з пістолета висріливОСОБА_4у спину, чим заподіяв
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у виді наскрізного поранення правої
половини грудної клітини з пошкодженням легені. Не дивлячись на це, ОСОБА_4
добіг до першого поверху і закрив за собою прохідну решітку та зробив
повідомлення черговому установи про
втечу засуджених. Після цього працівниками колонії було вжито відповідних
заходів, у зв'язку з чим засуджені не змогли пройти далі по першому поверху і
змушені були повернутись на другий. З метою психологічного впливу на
працівників установи і для усунення перешкод, ОСОБА_2 та особа, щодо якої
справу закрито у зв'язку з її смертю, з другого поверху почали кидати у їх
напрямку саморобні вибухові пристрої, що дало змогу засудженим залишити
приміщення і проникнути у промислову зону, де вони зайшли у підсобне приміщення
пресового цеху, заблокувавши двері з внутрішньої сторони. Крім того, засуджений
ОСОБА_2 та особа, щодо якої справу закрито у зв'язку з її смертю, замінували
один із входів до цеху. Коли працівники спеціального підрозділу робили спроби
затримати засуджених, ОСОБА_2 кидав у їх напрямку саморобні вибухові пристрої,
а особа, щодо якої справу закрито у
зв'язку з її смертю, стріляв у них з пістолета і теж кидав саморобні вибухові
пристрої. Приблизно о 8 год. 45 хв., в результаті проведеної спеціальної
операції, засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_1були затримані, а особу, справу щодо якої
закрито у зв'язку з її смертю, під час цієї операції було вбито.

У касаційних скаргах та доповненнях
до них:

засуджений ОСОБА_1 як видно із змісту його скарги та
доповнень до неї, ставить питання про скасування вироку і закриття провадження
по справі, посилаючись на те, що він змушений був погодитись на втечу в
результаті погроз з боку ОСОБА_5 але ніяких неправомірних дій, на думку
засудженого, він не вчинив, потерпілого ОСОБА_4 заточкою він не бив;

засуджений ОСОБА_2, фактично, не оспорюючи висновків суду
про доведеність його винуватості та кваліфікацію дій, просить звернути увагу на
мотиви вчинення ним злочину, зокрема, на те, що своєю участю у втечі він хотів
показати даремність таких намірів і, тим самим, попередити можливі спроби до
втеч іншими засудженими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1,
який підтримав свою скаргу, висновок прокурора про відсутність підстав для
задоволення касаційних скарг засуджених, перевіривши матеріали справи та
обговоривши викладені у касаційних скаргах та доповненнях доводи, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги засуджених не підлягають задоволенню.

Висновки суду про винуватість засудженихОСОБА_2та ОСОБА_1
у вчиненні ними указаних у вироку злочинів відповідають дослідженим у судовому
засіданні доказам.

Так, засуджений ОСОБА_2 показав суду, що спочатку,
приблизно у червні 2007 року, про втечу вони домовились з ОСОБА_5 і для цього
придбали зброю, боєприпаси до неї, вибухівку, декілька ножових полотен для
металу. Пізніше до них приєднався ОСОБА_1 якого перевели до них у камеру. В
процесі підготовки вони розподілили між собою обов'язки, ролі. У камері ними
був виготовлений тайник, де зберігали зброю та інші заборонені речі. Для втечі
вони перепиляли решітку вентиляції, підготували вибухові пристрої. Під час
втечіОСОБА_5 з пістолета стріляв у ОСОБА_4 та у бійців спецназу, коли вони
забарикадувались у цеху. Він теж кидав у сторону бійців вибухові пристрої з
тим, щоб налякати їх.

Засуджений ОСОБА_1також дав у судовому засіданні
показання про те, що погодившись на пропозицію ОСОБА_5. щодо втечі, він приймав
участь у її підготовці, а 10 листопада 2007 року, разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_5,
вони намагались втекти з колонії, використовуючи вогнепальну зброю та саморобні
вибухові пристрої, але були затримані. Не заперечував він і того, що між
учасниками їхньої групи були розподілені обов'язки і що організатором
бувОСОБА_5

Потерпілий ОСОБА_4, свідки ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
інші співробітники Слов'яносербської ВК № 60 показали суду, що 10 листопада
2007 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була вчинена спроба втечі з колонії з
використанням вогнепальної зброї та саморобних вибухових пристроїв і з
пошкодженням інженерно-технічних засобів
охорони.

Ці ж обставини підтверджуються дослідженими судом та
наведеними у вироку даними протоколів огляду місця подій, висновків
судово-медичної, криміналістичних і судово-балістичних експертиз та іншими
доказами.

Як видно із показань потерпілого ОСОБА_4, у момент нападу
на нього заточка була в руках ОСОБА_1, а пістолет у правій руці тримавОСОБА_5,
який стояв далі від нього, потерпілого. У зв'язку з цим він зробив висновок, що
заточкою у бік його ударив ОСОБА_1

Неодноразово допитаний під час досудового слідства у
присутності захисника засуджений ОСОБА_1також підтверджував, що потерпіломуОСОБА_4удар
заточкою завдав він, ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1не заперечував, що він
добровільно погодився з пропозицією ОСОБА_5. на участь у втечі, оскільки
відбував довічне ув'язнення і йому нічого було втрачати.

Те, що під час інциденту з ОСОБА_4. заточка була в руках
у ОСОБА_1 засуджений ОСОБА_2 підтверджував у своїх показання як під час
досудового слідства, так і у судовому засіданні.

Про неможливість заподіяння потерпілому тілесних
ушкоджень ОСОБА_5 лівою рукою при обставинах, на які указав під час судового слідства
ОСОБА_1 свідчать дані висновку проведеної у судовому засіданні судово-медичної
експертизи, у тому числі, з врахуванням наявності поранення лівої кисті у
ОСОБА_5 на яку було накладено пов'язку з фіксацією пальців, що не давало
можливостіОСОБА_5 взяти заточку лівою рукою.

Також не було встановлено по справі будь-яких даних, які
б ставили під сумнів дійсність причин, за яких ОСОБА_1погодився на участь у
втечі, і про які він указав на початку досудового слідства.

Приймаючи це до уваги, колегія суддів вважає надуманими і
такими, що суперечать встановленим по справі обставинам викладені у скарзі
ОСОБА_1 доводи про те, що удар заточкоюОСОБА_4було завдано ОСОБА_5 і що на
втечу він змушений був погодитись в результаті погроз з боку останнього.

Викладені у скарзі засудженогоОСОБА_2 мотиви вчинення ним
втечі колегія суддів також не може розцінити як підставу для визнання
неправильними висновків суду про винуватістьОСОБА_2у вчиненні ним указаних у
вироку злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дослідивши та
проаналізувавши зібрані по справі докази, суд першої інстанції, з врахуванням
значного періоду часу підготовки засудженими до втечі з розподілом функцій та
обов'язків між учасниками групи, безпосередніх обставин підготовки - придбання
вибухівки та зброї, виготовлення саморобних вибухових пристроїв та інші
обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ними, як
організованою групою, замаху на втечу з місця позбавлення волі способом,
небезпечним для життя та здоров'я інших осіб, поєднане з використанням зброї та
з пошкодженням інженерно-технічних засобів охорони.

Кваліфікація дійОСОБА_2та ОСОБА_1 за ч.3 ст. 28, ч.3
ст.15 та ч.2 ст. 393 та за ч.1 ст. 263 КК України є правильною.

Що стосується призначеного засудженим покарання, то
вирішення судом першої інстанції цього питання відповідає положенням,
передбаченим ст. 65 КК України.

Зокрема, покарання за скоєні злочини їм призначено у
межах санкцій статтей цього Кодексу і з врахуванням ступеня тяжкості вчинених
ними злочинів, встановлених по справі характеризуючих їх даних та інших,
передбачених законом обставин.

Також відповідає вимогам закону вирішення судом питання
призначення засудженим остаточного покарання згідно ст. 71 КК України за
сукупністю вироків.

Підстав для пом'якшення покарання ОСОБА_2 таОСОБА_1
колегія суддів не вбачає.

В результаті перевірки матеріалів справи не було
встановлено даних про допущення під час судового розгляду таких порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно дослідити обставини справи і постановити законний та
обґрунтований вирок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок апеляційного суду Луганської області від 11 червня
2008 року щодо них - без зміни.

Судді:

Кармазін Ю.М. Школяров В.Ф. Федченко О.С.