АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/799/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0007692 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Свалява, Свалявського району, Закарпатської області, громадянки України, не працюючої, пенсіонерки, з середньою освітою, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої:

яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України , -

встановила:
Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавленні волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

По справі вирішено питання щодо цивільного позову.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 23.07.2014 року, в проміжок часу з 12:00 до 13:00 години зайшла до приміщення Київської обласної клінічної лікарні № 1, що знаходиться по вул. Багговутівська, 1 в м. Києві. Підійшовши до реєстратури, ОСОБА_8 звернула увагу на гаманець червоного кольору, який лежав біля вікна реєстратури. Побачивши даний гаманець та усвідомлюючи, що дане майно належить іншій особі, у громадянки ОСОБА_8 виник умисел на його таємне викрадення.

Підійшовши до підвіконня реєстратури лікарні, на якому лежав вказаний гаманець, ОСОБА_8 взяла його та поклала до свого пакету. За вказаними діями спостерігали працівники лікарні, які запитали, чи дійсно вказаний гаманець належить громадянці ОСОБА_8 , на що остання запевнила, що він належить саме їй. Працівники лікарні, не усвідомлюючи факту викрадення ОСОБА_8 чужого майна, у зв`язку із чим не маючи можливість дати належну правову оцінку діям останньої, за викликом до працівників міліції не звернулися.

Після цього ОСОБА_8 разом із таємно викраденим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , залишила місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення таємно викрала чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 а саме: гаманець шкіряний, лакований, червоного кольору, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 2700 гривень, банківська картка "Восток" та ключі, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять.

В подальшому, в той же день потерпіла ОСОБА_9 в пошуках свого гаманця повернулась до реєстратури Київської обласної клінічної лікарні № 1 та повідомила працівників лікарні про втрату гаманця, залишивши свій номер телефону.

25 липня 2014 року ОСОБА_8 знову прийшла в Київську обласну клінічну лікарню №1, за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1, та привернула до себе увагу працівників лікарні, а саме реєстратури, які бачили, як вона 23.07.2014 забрала гаманець, якій їй не належить і пам`ятають як вона запевняла, що цей гаманець належить саме їй. Після цього працівники лікарні повідомили потерпілій ОСОБА_9 за номером телефону, що особа, яка таємно викрала її гаманець 23.07.2014, зараз знаходиться у приміщенні лікарні. Після цього потерпіла викликала працівників міліції, які доставили ОСОБА_8 до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві для подальшого з`ясування всіх обставин.

В апеляції захисник ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на неповноту досудового розслідування, судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Доводи апеляції захисник мотивує тим, що в інкримінованому ОСОБА_8 обвинуваченні відсутня об`єктивна сторона таємного викрадення як кримінального правопорушення, оскільки гаманець потерпілою був загублений, а не був викрадений. Також захисник посилається на відсутність доказів, які б підтверджували заволодіння обвинуваченою гаманцем потерпілої, та що суд у вироку безпідставно послався, як на доказ, на протокол прийняття заяви та протокол проведення слідчого експерименту, оскільки жодним підтвердження факту крадіжки цим не зафіксовано.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника, які уточнили апеляційні вимоги і просили суд скасувати вирок суду та закрити провадження у справі за відсутністю події кримінального правопорушення з наведених у апеляційній скарзі підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, не зважаючи на доводи апеляції захисника, висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами в їх сукупності, яким дана належна правова оцінка.

Так, ОСОБА_8 не заперечувала, що вона, 23 липня 2014 року приблизно о 13:00 год., коли отримувала в реєстратурі Київської обласної клінічної лікарні № 1 медичну картку, забирала з підвіконня реєстратури гаманець, однак стверджує, що це був її гаманець. Згідно її показань у суді першої інстанції, коли вона поклала гаманець на підвіконня реєстратури свого гаманця, щоб дістати паспорт, у цей час повз неї проходила працівниця лікарні, яка запитала, чий це гаманець, на що вона відповіла, що це її , забрала гаманця та пішла з лікарні, оскільки не змогла попасти на прийом до лікаря в цей день.

Під час проведення слідчого експерименту, обвинувачена підтвердила, що вона дійсно забирала гаманець з підвіконня реєстратури в присутності її працівників.

При апеляційному розгляді ОСОБА_8 пояснювала, що гаманець вона поклала на підвіконня, щоб дістати з нього направлення, а не паспорт.

Проте обставини, за яких це відбулось згідно її показань, суперечать іншим доказам у справі.

Так, згідно показань потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні, 23 липня 2014 року вдень приїхала разом з чоловіком до Київської обласної клінічної лікарні № 1 для того, щоб зробити ультразвукове дослідження. За вказівкою лікаря пішла ксерокопіювати медичні висновки на перший поверх лікарні. Після цього підійшла до реєстратури, де, поклавши на підвіконня гаманець, склала у сумку копії документів та пішла до кабінету лікаря. Коли піднялась у кабінет до лікаря, то виявила відсутність гаманця. Вони з чоловіком одразу спустились до реєстратури лікарні та спитали працівників реєстратури про гаманець, на що їй повідомили, що декілька хвилин тому інша жінка забрала гаманець, сказавши, що це її річ, однак вони цю жінку запам`ятали та зможуть упізнати. Вона, потерпіла, залишила свій номер телефону працівникам реєстратури лікарні і через день їй зателефонували та повідомили, що жінка, яка вкрала її гаманець, знову прийшла до лікарні та піднялась до лікаря. Вона зателефонувала у міліцію та повідомила про злочин, після чого співробітники міліції затримали раніше їй незнайому жінку в кабінеті у лікаря.

Показання потерпілої ОСОБА_9 узгоджуються з даними її заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 липня 2014 року, згідно якої ОСОБА_9 повідомила про те, що 23.07.14 р. в м. Києві приблизно о 13:00 год. в по вул. Багговутівській, 1 виявила крадіжку гаманця з грошима у сумі 2700 грн., та підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_11 , яка працює на посаді реєстратора у Київській обласній клінічній лікарні № 1, показала суду, що 23 липня 2014 року вона вийшла з приміщення реєстратури та побачила, що на підвіконні лежить гаманець червоного кольору. Двічі голосно перепитала, чий це гаманець та на другий раз відізвалась раніше невідома їй жінка і сказала, що це її гаманець, а потім підійшла до реєстратури та накрила цей гаманець обома руками, після чого забрала його та пішла. За декілька хвилин до реєстратури прибігла інша жінка, яка була дуже засмучена, питала, чи не бачила вона чи інші працівники біля реєстратури її червоний лакований гаманець, на що вони повідомили, що гаманець забрала інша жінка та пішла до 417 кабінету. Через декілька днів жінку, яка вкрала гаманець, затримали у лікарні.

Згідно протоколу про пред`явлення особи для впізнання від 25.07.14 р. свідок ОСОБА_11 упізнала ОСОБА_8 як особу, яка заволоділа гаманцем, який їй не належить.

Показання свідка ОСОБА_11 про обставини виявлення нею залишеного потерпілою гаманця на підвіконні реєстратури та його передачі ОСОБА_8 підтверджуються наведеними у вироку показаннями працівників реєстратури Київської обласної клінічної лікарні № 1. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Доводи захисника про те, що обвинувачена забирала свій гаманець, який, можливо, схожий на гаманець потерпілої, а в ході досудового розслідування цей гаманець не був пред`явлений для впізнання свідкам, внаслідок чого допущена неповнота досудового розслідування, колегія суддів вважає надуманими і такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, такого гаманця ОСОБА_8 не надала для огляду ні в ході досудового розслідування, ні в суді, та давала суду суперечливі показання щодо його придбання та послідуючої втрати, а гаманець, який вона мала при собі 25.07.2014 року, виходячи з показань потерпілої, не належить потерпілій і не схожий на викрадений.

Згідно показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_8 23.07.2014 року отримала медичну картку та направлення в 417 кабінет, однак, забравши у ОСОБА_11 гаманець, до лікаря не пішла, а вийшла з приміщення лікарні. Свідки показали, що за описом потерпілої, саме такий гаманець, який вона забула на підвіконні реєстратури, забрала з підвіконня обвинувачена, тому вони і вживали заходів для його повернення потерпілій, перевірили, до якого лікаря ОСОБА_8 взяла направлення, ходили до лікаря в кабінет, щоб її знайти.

Всупереч доводам захисника, суд у вироку обґрунтовано послався як на докази на протокол прийняття заяви та протокол проведення слідчого експерименту, які, в сукупності з іншими доказами, свідчать про наявність події кримінального правопорушення.

Доводи апеляції захисника про те, що в діях ОСОБА_8 , навіть за умови заволодіння б нею гаманцем потерпілої, відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки річ була загублена, є безпідставними, оскільки на момент заволодіння нею гаманцем потерпілої, він був знайдений працівником реєстратури, яка намагалась знайти власника. Саме ж заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 було таємним як для потерпілої, так і для свідків, які на той момент не знали, хто є дійсним власником гаманця.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії обвинуваченої хоча і здійснювалися у присутності сторонніх осіб, однак останні не усвідомлювали злочинного характеру дій винної, вважаючи, що таке майно належить їй на праві власності або вона має право розпорядитися таким майном.

Апеляційний суд не має підстав не довіряти наведеним у вироку доказам про вчинення злочину обвинуваченою, оскільки, незважаючи на доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої, вони не викликають сумнівів у своїй достовірності та в сукупності з іншими доказами по справі містять достатньо даних, на підставі яких слідчим та судом були встановлені наявність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка його вчинила, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про відсутність події та складу в діях ОСОБА_8 кримінального правопорушення, відсутність доказів, які б підтверджували вину обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення нею чужого майна.

Сукупність наведених у вироку доказів підтверджує вину обвинуваченої ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), і це правопорушення правильно кваліфіковано судом першої інстанції за ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом в достатній мірі враховано характер та ступінь небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, конкретні обставини справи, що відповідає вимогам закону.

На думку колегії суддів, судом правильно вирішено і цивільний позов потерпілої.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4