Справа № 308/5251/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2010 р. за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.05.2014 р. звільненого умовно-достроково з місць позбавлення волі на не відбутий строк покарання 7 місяців і 4 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 317 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, 30.03.2015 р., в період часу з 19.00 год. по 20.00 год., перебуваючи в приміщенні своєї квартири за адресою АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, із попередньо спільно придбаних з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичних препаратів, соди, паливно-мастильних матеріалів (бензину), паяльної кислоти та сірників, йоду, кустарним способом, в кухонному приміщенні вказаної вище квартири, шляхом змішування та варіння вказаних інґридієнтів умисно, незаконно, без мети збуту, з метою подальшого спільного вживання виготовив наркотичний засіб «Сідло», що містить в своєму складі наркотичну речовину, обіг якої обмежено кодеїн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, незаконно, без корисливих мотивів, надав вказане вище приміщення ОСОБА_6 , для незаконного вживання попередньо спільно виготовленого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наркотичного засобу «Сідло», що містить в своєму складі наркотичну речовину, обіг якої обмежено кодеїн, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 , умисно, незаконно, виготовлену наркотичну речовину вжила, а саме випила її. ОСОБА_5 в свою чергу знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, незаконно, також вжив внутрівенно за допомогою медичного шприцу з голкою виготовлену ним наркотичну речовину.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.
Крім того 30.03.2015 року, в період часу з 19.00 год. по 20.00 год., ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні своєї квартири за адресою АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, із попередньо спільно придбаних з ОСОБА_6 медичних препаратів, соди, паливно-мастильних матеріалів (бензину), пальної кислоти та сірників, йоду, кустарним способом, в кухонному приміщенні вказаної вище квартири, шляхом змішування та варіння вказаних інґридієнтів умисно, незаконно, без мети збуту, з метою подальшого спільного вживання виготовив наркотичний засіб «Сідло», що містить в своєму складі наркотичну речовину, обіг якої обмежено кодеїн, яку умисно незаконно, без мети збуту, зберігав в приміщенні своєї квартири за адресою АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, до моменту виявлення та вилучення у нього працівниками міліції протоколом огляду від 30.03.2015 р. в період часу з 20 год. 25 хв. по 21 год. 30 хв.

Під час проведеного 30.03.2015 р., в період часу з 20.25 год. до 21.30 год., огляду приміщення квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , працівниками міліції було виявлено та вилучено наркотичний засіб, який останній незаконно зберігав без мети подальшого збуту.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області № 18/211 від 09.04.2015 р. у вилучених від ОСОБА_5 шприцах міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено кодеїн, загальною масою 0.3493 грам.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані зач. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001054 між старшим прокурором прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезгаданої угоди від 27 квітня 2015 року обвинувачений та прокурор у кримінальному провадженні № 0001054 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 317 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначити 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також у даній угоді зазначені роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 317 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 317 КК Україникваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття, а також обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стану наркотичного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1614.48 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0001054 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на чотири роки;
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1614 (одну тисячу шістсот чотирнадцять) гривень 48 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речові докази: дві миски, одну зубну щітку на яких містяться сліди наркотичного засобу, обіг якого обмежено кодеїн; полімерний шприц (10 мл), з оплавленим канюлем, в якому містилося 1.9 мл (1.98 г) каламутної рідини червоно-коричневого кольору, що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено кодеїн, загальною масою 0.0667 грам; полімерний шприц (6 мл), з оплавленим канюлем, в якому містилося 4.3 мл (4.3593 г) каламутної рідини червоно-коричневого кольору, що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено кодеїн, загальною масою 0.1469 грам; полімерний шприц (6 мл), з оплавленим канюлем, в якому містилося 4 мл (4.0266 г) каламутної рідини червоно-коричневого кольору, що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено кодеїн, загальною масою 0.1357 грам; таблетки в кількості 25 штук, які містять у своєму складі кодеїн, що здані в камеру зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області знищити.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча ОСОБА_1