В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2015 Справа №607/5576/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0002634 від 06 липня 2013 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє дітей: Софія, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого менеджером з продажу ФОП ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , який 06 липня 2013 року о 02 год. 00 хв., перебуваючи у громадському місці в приміщенні нічного розважального закладу «Максим», що по вул. Білецькій, 1 в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних правил поведінки в побуті, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, підійшов до ОСОБА_7 , який в цей час знаходився біля барної стійки, та безпричинно наніс йому один удар кулаком руки в ліву половину обличчя, внаслідок чого завдав йому фізичного болю.

Крім цього, внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_7 , наданих йому Конституцією України правом на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 03 липня 2013 року він прибув в м. Тернопіль у відрядження, оскільки на той час працював на посаді регіонального менеджера Горлівського м`ясокомбінату. Він поселився в готелі «Галичина» та повинен був пробути в місті Тернополі до 06 липня 2013 року. 05 липня 2013 року, близько 23 год. 00 год. ОСОБА_3 прийшов в кафе «Максим», що по АДРЕСА_3 , присів за столиком на першому поверсі, де пив каву та спостерігав за іншими відвідувачами закладу. Через деякий час він пішов на другий поверх закладу, у приміщення нічного клубу «Максим». Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_3 побачив, що біля барної стійки знаходилось двоє невідомих хлопців, які відверто танцювали. Побачивши це, він зробив їм усне зауваження, однак хлопці на його зауваження не відреагували і продовжували відверто танцювати. У зв`язку з цим, обвинувачений вирішив припинити таку їх поведінку, а тому підійшов до них та наніс удар рукою в обличчя потерпілому ОСОБА_7 . З приводу цього між ними виникла шарпанина, під час якої працівники охорони закладу розборонили їх та вивели на вулицю. В подальшому ОСОБА_3 направився в готель « ІНФОРМАЦІЯ_4 » де 06 липня 2013 року до нього прийшли працівники міліції та попросили пройти у відділення міліції для з`ясування обставин.

У вчиненому він щиро розкаюється, просить його суворо не карати, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році».

Потерпілий ОСОБА_7 , суду повідомив, що 05 липня 2013 року, ввечері він прийшов в нічний розважальний заклад «Максим» для того, щоб відпочити та потанцювати. У вказаному закладі він зустрів свого знайомого ОСОБА_8 . Близько 02 год. 00 хв., коли вони вдвох знаходились біля барної стійки та спілкувались, до них підбіг невідомий їм чоловік, як згодом йому стало відомо це був ОСОБА_3 та безпричинно наніс йому удар кулаком правої руки в ліве око, від якого ОСОБА_7 відчув фізичний біль, втратив рівновагу та впав на землю. Від нанесеного удару в нього з очей злетіли корегуючі окуляри, в яких він був одягнений, та розбились. Після цього, він разом із ОСОБА_9 вийшли із приміщення закладу на вулицю, де працівники охорони закладу викликали працівників міліції.

На даний час претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, завдані збитки йому відшкодовано в повному обсязі, просить його суворо не карати та не заперечує щодо звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році».

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, його вік, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, усунення завданої шкоди потерпілому. Обставин, які б обтяжували покарання та підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого, йому слід призначити покарання, в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

Відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 22 жовтня 2004 року зроблено актовий запис №1678 про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої вказаний ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 31 жовтня 2004 року зроблено актовий запис № 482 про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого вказаний ОСОБА_3 .

В коло осіб, до яких не застосовується амністія відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» обвинувачений ОСОБА_3 не входить.

У зв`язку із наведеним, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, однак вважає за можливе застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом за даним вироком покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1