Справа № 11- 589, 2007року Головуючий
в 1-й інстанції Місінкевич А.Л.
Категорія: ст. 187 ч.2, 357 ч.3 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької
області у складі:

головуючого Кульбаби
В.М. ,

суддів Бойко
Л.В., Лінника П.О.,

з участю
прокурора Бірюченка С.Д.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями потерпілого ОСОБА_3 та прокурора на вирок Ярмолинецького районного
суду від 9 липня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженець та житель
АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений,
навчається у Ярмолинецькому професійному ліцеї, раніше не судимий

засуджений
за ст.
187 ч.2 КК України із застосуванням ч.1
ст. 69 КК України на 5 років
позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженець та житель АДРЕСА_2, українець,
громадянин України, не
одружений, навчається у 10 класі
Ярмолинецької ЗОШ №2, раніше не судимий

засуджений
за ст.
187 ч.2 КК України із застосуванням ч.1
ст. 69 КК України на 5 років
позбавлення волі.

За ст.
357 ч.3 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5
виправдано за відсутністю в їх діях складу злочину.

На
підставі ст. 104 КК України засуджених звільнено від
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо вони протягом іспитового строку не
вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов'язки, передбачені
ст. 76 КК України : не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, навчання
або роботи; періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
обом засудженим залишено попередній - підписку про невиїзд.

Стягнуто
із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
із кожного по 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто
із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати за
проведення експертиз 179, 59 грн. із кожного.

Стягнуто
із засуджених на користь Ярмолинецької районної ради 865, 03 грн. із кожного.

Питання про
речові докази вирішено відповідно до закону.

За вироком
суду 5 лютого 2007 року біля 2 години 30 хвилин в смт. Ярмолинці по вул. Мічуріна ОСОБА_4 3а попередньою змовою із
ОСОБА_5, обоє перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, з метою
заволодіння чужим майном, напали на
ОСОБА_3, збили

2

його з ніг
і почали наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла, чим заподіяли потерпілому легкі тілесні
ушкодження, що потягли короткочасний
розрад здоров'я. В результаті нападу засуджені заволоділи особистим майном та
грошима потерпілого на загальну суму 1596 грн.

У своїй
апеляції потерпілий просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок та призначити ОСОБА_4
та ОСОБА_5 реальну міру покарання - позбавлення волі, цивільний позов задовольнити повністю і
стягнути із засуджених 70 тис. грн. моральної
шкоди, вказує, що судом необґрунтовано застосовано до
засуджених ст. 104 КК України, оскільки вони на шлях виправлення не
стали, не вибачились перед ним і не
цікавилися станом його здоров'я.

У своїй
апеляції прокурор просить вказаний вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати обох засуджених винними за ст.
ст. 187 ч.3, 357 ч.3 КК України і призначити покарання із
застосуванням ст. 70 КК України : ОСОБА_4 - 5 років позбавлення
волі з конфіскацією майна, ОСОБА_5 - 4 роки позбавлення волі з конфіскацією
майна. Вказує, що суд необґрунтовано
виправдав засуджених за ст. 357 ч.3 КК України та застосував щодо
них ст.
104 КК України.

Заслухавши
доповідача, прокурора, потерпілого,
які підтримали доводи своїх апеляцій,
засуджених, їх законних
представників та адвокатів, які просили
вирок суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів

Знаходить,

що апеляції
прокурора та потерпілого підлягають частковому задоволенню.

Висновок
суду про винність засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 187 ч.2 КК України підтверджується
розглянутими у судовому засіданні доказами і є обгрунтованим. В цій частині вирок суду не оспорюється в
апеляціях.

Як
встановлено у справі, засуджені вчинили
напад на потерпілого ОСОБА_3 з метою заволодіння його майном, зокрема,
золотим перснем. Наміру викрадати
у нього паспорт або інших важливих особистих документів, таких як посвідчення учасника бойових
дій, не було.

Із
показань засуджених видно, що документи
потерпілого вони виявили у себе, коли
після вчиненого нападу переглядали викрадене майно.

За таких
обставин суд обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого
ст. 357 ч.3 КК України.

Міра
покарання засудженим призначена з дотриманням вимог ст. 65
КК України. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи винних та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи
неповнолітній вік засуджених, їх щире
каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальних
збитків, що вони позитивно
характеризуються за місцем навчання, суд
обґрунтовано застосував ст. 69 КК України і призначив їм покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої для
даного злочину.

За таких
обставин прийняте судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 від відбування покарання з
випробуванням є вірним.

Отже, підстав для скасування вироку суду за м'якістю
покарання, на що є посилання в
апеляціях, колегія суддів не знаходить.

Проте, при визначенні розміру стягнення моральної
шкоди потерпілому ОСОБА_3 судом в достатній мірі не враховано конкретні
обставини справи, що внаслідок
насильницьких дій, застосованих до
потерпілого, був тривалий час порушений
його нормальний ритм життя, він
знаходився на стаціонарному лікуванні, а
тому сума стягнення матеріальної шкоди є заниженою і в цій частині апеляція
потерпілого підлягає частковому задоволенню.

3

Окрім
цього, згідно п.20 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 6 квітня 2004 року №5 „Про практику застосування
судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх"
відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітній у віці від 14 до 18 років
відповідає за завдану ним шкоду на загальних підставах, а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої
шкоди, вона відшкодовується в
частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками. У таких
випадках зазначені особи визнаються цивільними відповідачами і слід до
відповідальності притягувати обох батьків.

Виходячи
з наведеного, що судом допущені
порушення норм матеріального права, а
також істотні порушення процесуального законодавства, колегія суддів вважає необхідним вирок суду в
частині відшкодування моральної шкоди скасувати з направленням справи на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію
прокурора та потерпілого частково задоволити.

Вирок
Ярмолинецького районного суду від 9
липня 2007 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без зміни.

Цей же
вирок в частині відшкодування моральної шкоди скасувати в цій частині справу
направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.