Справа № 11-51 Головуючий у І інстанції Овдієнко К.М.
Категорія 5 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Миколюка О. В,

суддів: Дриги А. М., Полосенка В. С.,

за участю: прокурора Скрипка І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2010 року за яким засуджено:

ОСОБА_2, яка народилася

21 жовтня 1980 року в м. Переяслав-Хмельницькому

Київської області, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_1,

не одружену, працюючу головним спеціалістом-юрисконсультом

в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному центрі зайнятості,

проживає за адресою: м. Переяслав-Хмельницький,

вул. Літописна, 11, раніше не судиму, росіянку,

за ч. 1 ст. 122 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання із іспитовим строком один рік та покладено обов'язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно з вироком, ОСОБА_2 25 травня 2006 року близько 21 години 50 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, спостерігаючи за сваркою, яка виникла між її матірю ОСОБА_4 та сусідом ОСОБА_5 поряд з господарством, в той час як останній тримав її матір правою рукою за одяг в області грудей, на грунті неприязнених відносин до потерпілого, підбігла до місця сварки і невстановленим в ході досудового слідства предметом, схожим на плоский колюче-ріжучий предмет типу ножа, умисно нанесла удар потерпілому ОСОБА_5 в область правої китиці. Внаслідок чого потерпілому було спричинено різану рану тильної поверхні правої китиці з пошкодженням сухожилки довгого розгинача першого пальця та променевого розгинача правої китиці, неврит променевого нерва, тобто тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджена ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 подали апеляції, в яких просять скасувати вирок суду та направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляцій вказують на те, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим, так як прийнятий судом без належного дослідження документів, наявних в матеріалах справи та без зясування дійсних обставин справи. Вважають, що вина засудженої у ході досудового і судового слідства не доведена, оскільки відсутні докази її вини.

Як зазначає в апеляції засуджена, що при розгляді справи судом було допущено однобічність та неповноту судового слідства., посилаючись на те, що судом відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_6, не допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, судом не було встановлено осіб, які вносили записи до журналів пошкодження кримінального характеру та журналу первинної хірургії обробки з відділення травматології Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, судом було відмовлено у клопотанні про витребовування довідки про судимість ОСОБА_5, а також не призначено судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_5.

Вказує, що при постановленні вироку судом було допущено невідповідність його висновків фактичним обставинам справи.

Захисник ОСОБА_3 обґрунтовуючи апеляцію зазначає, що вина його підзахисної ОСОБА_2 в інкримінованому злочині не доведена.

Посилається на те, що під час досудового і судового слідства ніхто із допитаних свідків не вказав на ОСОБА_2 як таку особу, яка спричинила потерпілому тілесні ушкодження, а також не встановлено місце події злочину та предмет, яким ніби заподіяно тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5, а також не встановлено мотивів вчинення злочину. На його думку сама подія злочину отримання 25.05.2006 року ушкодження сухожилля довгого розгинача великого пальця правої руки потерпілим ОСОБА_5 досудовим та судовим слідством не встановлена.

Зазначає, що суд не дав належної оцінки тому, що у 1986 році у потерпілого ОСОБА_5 згідно записів у його амбулаторній картці було пошкоджено сухожилля на нозі.

Також вважає, що судом не враховано істинної причини приходу 25.05.2006 року у ночі до двору ОСОБА_2 свідка ОСОБА_8 та пяного потерпілого ОСОБА_5.

Крім того, на думку апелянта, під час судового розгляду справи судом було порушено право засудженої на захист, так як порушено вимоги ч. 4 ст. 393 КПК України під час допиту свідків.

Заслухавши доповідача, виступ засудженої в підтримку апеляції, думку прокурора, який вважав необхідним залишити вирок без змін, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляції задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Висновок суду про винність засудженої ОСОБА_2 у заподіянні потерпілому ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за обставин зазначених у вироку, всупереч доводам апелянтів, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на повно та обєктивно досліджених в судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, які зібрані у справі і не викликають сумнівів у своїй достовірності.

В обґрунтування висновку суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України судом першої інстанції правильно покладено покази потерпілого ОСОБА_5, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 О, ОСОБА_8, ОСОБА_12, протоколи відтворення обстановки та обставин подій, висновки судово-медичних експертиз, покази експертів та інші докази, котрі детально проаналізовані, належним чином оцінені та узгоджуються з іншими обєктивними даними, встановленими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, доводи апелянтів про неповноту судового слідства, з посиланням на те, що судом не було задоволено клопотання засудженої про допит свідка лікаря Інституту трансплантології та хірургії ім. Шалімова Академії медичних наук України ОСОБА_6 з метою зясування питання чи проводилася операція по зшиванню сухожиль потерпілому ОСОБА_11 і дати її проведення, а також у призначенні повторної судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_5 є безпідставним.

Як вбачається із протоколу судового засідання, що судом було досліджено довідку № 29 від 14.01.2010 року, копію історії хвороби на потерпілого ОСОБА_5, висновки судово-медичних експертиз № 517 від 21.11.2006 року, № 110/д від 29.09.2009 року, з яких видно характер отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та яка допомога йому надавалася. Тому необхідності в допиті свідка ОСОБА_6 у суду не було. Крім того, в судовому засіданні допитувалися експерти ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які пояснили суду, що встановити коли та яке саме первинне тілесне ушкодження заподіяно потерпілому на даний час не можливо, оскільки потерпілому було проведено пластику з висіченням первинного рубця, а тому призначення будь-якої експертизи є недоцільним.

Також апеляційний суд вважає, що не було необхідності у виклику як свідка понятого ОСОБА_15, оскільки судом було допитано більшість понятих, які брали участь у слідчих діях, що дало суду можливість вирішити питання про належність наявних у справі доказів, в тому числі і за участю даного свідка при постановленні вироку.

Доводи засудженої про те, що суд не задовольнив її клопотання і не витребував довідки про судимість ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки дана обставина не вплинула на доведеність вини ОСОБА_2 в інкримінованому її злочині та призначення покарання.

Всупереч доводам апелянта судом взято до уваги окремі розбіжності в показах потерпілого ОСОБА_5, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, які викликані тривалим часом після вказаної події, але узгоджуються між собою, про що прямо наведено у вироку.

Посилання адвоката на те, що суд не дав належної оцінки тій обставині, що у 1986 році у потерпілого ОСОБА_5 згідно записів у його амбулаторній картці було пошкоджено сухожилля на нозі, а також те, що судом не враховано істинної причини приходу 25.05.2006 року у ночі до двору ОСОБА_2 свідка ОСОБА_8 та пяного потерпілого ОСОБА_5, є безпідставними, оскільки вони не можуть вплинути на законність прийнятого судом рішення.

Що стосується окремих слідчих дій по проведенню очних ставок від 17.09.2009 року між ОСОБА_2 та свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і предявлення фотографій особи для впізнання вказаним вище свідкам від 15.09.2010 року, які були проведені органами досудового слідства в порушення вимог кримінально-процесуального закону, то суд дав їм належну оцінку та визнав неналежними.

До того ж, судом винесена окрема постанова на адресу міськрайонного прокурора на встановлені судом факти порушення норм кримінально-процесуального законодавства під час дізнання і досудового слідства в даній справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення відносно доведеності вини ОСОБА_2 в скоєнні злочину і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Порушень закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженої ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2010 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Головуючий:

Судді: