УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ

у складі:

головуючого Слинька С. С.,
суддів Вільгушинського М. Й. і
Дембовського С. Г.,за участю прокурора
захисника Голюги В. В.,
ОСОБА_5розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 21 серпня 2014 року
матеріали справи за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на постанову Шевченківського
районного суду м. Львова від 15 квітня 2011
року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 20 вересня 2011
року за його скаргою на постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 15 квітня 2011 року
скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого
помічника прокурора Шевченківського
району м. Львова від 23 вересня 2009 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_7., відповідно до
п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в
його діях ознак злочинів, передбачених
ст.ст. 367, 374 КК України, залишено без
задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 20 вересня 2011 року постанову
суду першої інстанції залишено без
зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
направленням матеріалів справи на
новий судовий розгляд, мотивуючи
неправильним тлумаченням судом
ст. 79 КПК України, незаконністю
та необґрунтованістю. Зокрема,
зазначає, що в діях слідчого ОСОБА_7.
вбачаються ознаки злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 374 КК
України, так як речовий доказ - срібний
ланцюжок, безпідставно передано
потерпілому, що не гарантує його
належне зберігання.

Заслухавши доповідача, пояснення
захисника на підтримання поданої
скарги, думку прокурора про
відсутність підстав для задоволення
скарги, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновків, що вона не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 236-2 КПК України
1960 року, розглянувши скаргу на
постанову прокурора, слідчого, органу
дізнання про відмову в порушенні
кримінальної справи, суддя залежно від
того, чи були при відмові у порушенні
справи виконані вимоги ст. 99 цього
Кодексу, або скасовує постанову про
відмову в порушенні справи і повертає
матеріали для проведення додаткової
перевірки, або залишає скаргу без
задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КПК України 1960 року
прокурор, слідчий, орган дізнання своєю
постановою відмовляють у порушенні
кримінальної справи при відсутності
підстав до її порушення.

За ст. 94 КПК України 1960 року справа може
бути порушена тільки в тих випадках,
коли є достатні дані, які вказують на
наявність ознак злочину.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справи, суд першої інстанції
витребував і оглянув матеріали, на
підставі яких було відмовлено в
порушенні кримінальної справи,
вислухав пояснення ОСОБА_6 і встановив,
що підстав для задоволення скарги
останнього і скасування постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи немає.

Апеляційний суд, розглядаючи апеляцію
ОСОБА_6 на постанову місцевого суду,
перевірив його доводи, які за змістом
аналогічні доводам касаційної скарги,
і залишив її без задоволення, з
наведенням у своїй ухвалі докладних
мотивів такого рішення, з яким
погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
могли б бути підставою для
скасування або зміни постановлених у
даній справі судових рішень, не
виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15
розділу XI «Перехідні положення» КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 15 квітня 2011 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 20 вересня 2011 року за розглядом
скарги ОСОБА_6 на постанову про відмову
в порушенні кримінальної справи, - без
зміни.

С у д д і:

С. С. Слинько М. Й. Вільгушинський С. Г.
Дембовський