У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Пошви Б.М. і Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора

Микитенка О.П.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 вересня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької
області від 24 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимого,

засуджено: за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. 1
ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі;

за ч. 1
ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за пунктами 1, 9,
12 ч. 2 ст. 115 КК України
на 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_1 остаточне покарання призначено 15 років
позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше судимого 01
жовтня 2002 року

Слав'янським міським судом Донецької

області за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ст. 104

КК України на 4 роки позбавлення волі з

іспитовим строком 2 роки,

засуджено: за ч. 1
ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі;

за ч. 1
ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за пунктами 1, 9,
12 ч. 2 ст. 115 КК України
на 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_2 остаточне покарання призначено 14 років позбавлення волі.

На підставі
ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано
невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_2 визначено покарання - 15 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 1250 грн. та судові витрати з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 по 152 грн. 62 коп. з кожного.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

За вироком
суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у ніч на 9 червня 2004 року вчинив замах на таємне викрадення чужого майна з
проникненням у приміщення потерпілої ОСОБА_3 АДРЕСА_1 за попередньою змовою
групою осіб.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3, він спільно з ОСОБА_2, будучи у стані алкогольного
сп'яніння, незаконно проникли АДРЕСА_2 та, на ґрунті неприязних стосунків за попередньою змовою групою осіб, умисно вбили
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тобто двох осіб, з метою приховати інший злочин.

У
касаційних скаргах та доповненнях до них засуджений ОСОБА_1 вважає, що органами досудового слідства і судом допущено
істотні порушення норм кримінально-процесуального закону, тобто, що зібраним у справі доказам дана неправильна оцінка, у зв'язку з чим
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що як
досудове, так і судове слідство проведені неповно та односторонньо. Стверджує про порушення його права на захист, що злочинів щодо потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не вчиняв, що ОСОБА_2 обмовив його. Просить
вирок скасувати, а справу направити на нове розслідування;

засуджений ОСОБА_2 також стверджує про необґрунтоване засудження його за вчинення злочинів щодо потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5, оскільки вважає, що ОСОБА_1 обмовив його.
Стверджує про порушення його права на захист, зокрема, що захисник ОСОБА_6 був
присутнім тільки при виконанні вимог ст. 218 КПК України, судове слідство було
проведено неповно і односторонньо, без допиту свідків, а докази, які викладені
у вироку, не відповідають за змістом тим, які містяться у матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи касаційної скарги, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 368 КПК
України однобічним або неповним визнається судове слідство в суді першої
інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з'ясування яких може
мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
суді частково визнавали свою вину у пред'явленому обвинуваченні, однак повністю
заперечували її щодо заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості та
умисного вбивства потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_4.

У касаційних скаргах засуджені
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують про те, що, всупереч вимогам ст. 64 КПК України,
судом невірно встановлено у вироку фактичні обставини події злочину, зокрема,
їх роль та мотиви учинення інкримінованих їм злочинів.

Так, у вироку зазначено, що
засуджені на ґрунті неприязних стосунків, які виникли до потерпілих,
розподілили між собою ролі на умисне вбивство ОСОБА_1 потерпілого ОСОБА_4, а
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 (т. 4, а. с. 235).

ОСОБА_1 спочатку руками, а пізніше
електрошнуром удушив потерпілого ОСОБА_4, а ОСОБА_2 також руками і
електропроводом від світильника задушив ОСОБА_5, після чого вони разом покинули
квартиру.

На підтвердження своєї
невинуватості у вбивстві засуджений ОСОБА_1 наводить доводи про те, що він,
намагаючись припинити дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_5 ОСОБА_2, яку
той, згідно показань ОСОБА_1, убив першою, виходив із квартири та звертався до
ОСОБА_7 з проханням викликати міліцію, оскільки у квартирі потерпілих виник
конфлікт. Після цього він повторно приходив до ОСОБА_7, щоб відмовитися від
виклику міліції.

Такі доводи засудженого
підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і в
суді, однак дані про наведені обставини і їх оцінка у вироку відсутні (т. 1, а.
с. 316, т. 4, а. с. 29-32).

Одночасно ОСОБА_1 стверджує і про
те, що під час попереднього судового розгляду 28 вересня 2005 року свідок
ОСОБА_8 показувала, що коли він з ОСОБА_2 проживав у неї, між ними відбулася
розмова, де ОСОБА_1 говорив ОСОБА_2, що «його вини тут немає, більша частина
вини на тобі» (т. 2, а. с. 229).

У судовому засіданні у листопаді
2007 року свідок ОСОБА_8 дала інші показання.

Засуджений ОСОБА_1 подавав
зауваження на протокол судового засідання, де просив показання ОСОБА_8 уточнити
та при цьому відтворити технічний запис судового процесу, однак через втрату
аудіозапису процесу наведені фактичні обставини у справі залишилася
нез'ясованими, хоча вони суттєво впливають на встановлення ролі кожного із
засуджених у вчинених злочинах.

Крім того, у вироку (т. 4, а. с.
236) встановлено, що ОСОБА_2, «руками став душити потерпілу, а тоді
електрошнуром заподіяв смерть», хоча згідно даних висновку судово-медичного
експерта № 32 від 11 грудня 2004 року заподіяння тілесних ушкоджень руками щодо
потерпілої ОСОБА_5 не підтверджується.

Не усунутими також залишилися
суперечності й щодо висновку суду про механізм заподіяння перелому ребер грудей
потерпілої ОСОБА_5, який міститься у протоколі відтворення обстановки та
обставин події з ОСОБА_1, який показав про удушення потерпілої ОСОБА_2 з
одночасним тисненням на її грудну клітку ногою (т. 2, а. с. 153).

Згідно даних висновку
судово-медичного експерта № 15 від 26 травня 2005 року одночасне вчинення таких
дій засудженим заперечується (т. 2, а.с. 167), а спосіб перелому грудної клітки
навпаки допускається.

Для усунення наведених
суперечностей слід було допитати судово-медичного експерта і за необхідності
вчинити інші, передбачені чинним КПК України, процесуальні дії.

Починаючи
з дачі явки з повинною, ОСОБА_1
стверджував, що потерпілу ОСОБА_5, яку вони зустріли на коридорі в нетверезому
стані, у квартиру затягнув ОСОБА_2 і він же з нею задовольнив статеву пристрасть
неприродним способом (т. 1, а. с. 218).

Такі показання засудженого ОСОБА_1 щодо цієї обставини, що на його думку, свідчить про
відсутність між засудженими попередньої домовленості на вбивство двох осіб і
наявності мотиву окремо у ОСОБА_2 на вчинення вбивства ОСОБА_5, оскільки він насильницьким способом
задовольнив з нею статеву
пристрасть неприродним способом,
залишилися не перевіреними і не спростованими.

Оцінка таких тверджень у вироку
також відсутня (т.
4, а. с. 98).

На думку колегії суддів, твердження
у касаційних скарг засуджених про те, що у справі залишилися без належної
оцінки наведені обставини, є обґрунтованими, оскільки вони перешкоджали суду
першої інстанції всебічно і повно з'ясувати усі обставини справи щодо ролі та
мотиву вчинення злочинів кожним із засуджених.

За таких обставин, касаційні скарги засуджених слід задовольнити
частково, постановлений щодо ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 вирок скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд, під час якого зазначені у вироку протиріччя необхідно усунути, перевірити дотримання прав засуджених на захист і постановити законне й обґрунтоване рішення у справі.

На
підставі наведеного, керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Донецької області від 24 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд, але в іншому складі суддів.

СУДДІ:

Редька А.І. Пошва
Б.М. Лавренюк
М.Ю.