У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Кліменко М.Р.,
Паневіна В.О.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 3 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 17
квітня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 червня
2006 року.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області
від 17 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянина України, раніше неодноразово судимого,

засуджено за
ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі статей 75 і 76 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
2 роки та покладенням на нього відповідних обов'язків.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 30 червня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за
вчинення 21 січня 2006 року крадіжки майна потерпілого ОСОБА_2 на загальну суму
7064 грн., поєднаної із проникненням у житло потерпілого за обставин,
викладених у вироку.

У касаційному поданні та доповненнях до
нього прокурором порушено питання про скасування судових щодо ОСОБА_1 і
направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості
вчиненого злочину і особі засудженого. При цьому прокурор посилається на те, що
суд безпідставно звільнив ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, не врахувавши повною мірою ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину та те, що він неодноразово судимий за корисливі злочини.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1, будучи раніше
тричі судимим, у тому числі за крадіжки чужого майна, за які засуджувався до
покарання у виді позбавлення волі строком у межах від 4 до 5 років, маючи не
зняті і не погашені судимості, знову вчинив крадіжку чужого майна, за яке йому
цим вироком призначено покарання у виді позбавлення волі, але від відбування
якого його звільнено на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, доводи касаційного подання прокурора про
невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості вчиненого злочину та
його особі, колегія суддів вважає обгрунтованими, оскільки покарання
засудженому судом дійсно призначено всупереч вимог статей 65 та 75 КК України,
без належного врахування тяжкості вчиненого злочину та його особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що
відповідно до ст. 372 КПК України, призначене ОСОБА_1 покарання є явно
несправедливим внаслідок м'якості, що залишилося поза увагою апеляційного суду.

Тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 198 КПК України вирок суду
першої інстанції та ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 підлягають
скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи щодо ОСОБА_1 та у разі
визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, суду слід повною
мірою врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_1 та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання, у зв'язку з чим призначити йому покарання
відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, яке має бути необхідним і достатнім
для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від
17 квітня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 червня
2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Паневін В.О.