АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Приндюк
М.В.

суддів Беця О.В.,
Коваль С.М.

з участю секретаря Міленко
О.В.

прокурора Джелалова
О.К.

представника особи ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
старшого прокурора відділу
прокуратури міста Києва Джелалова О.К.
та цивільного позивача голови
правління ПАТ «АКБ «КИЇВ» ОСОБА_1 на
ухвалу слідчого судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні
клопотання старшого слідчого в ОВС СУ
ГУМВС України в м. Києві Коновода В.В.,
погодженого із старшим прокурором
відділу прокуратури м. Києва
Джелаловим О.К., про накладення арешту
на майно, а саме 124 транспортні засоби,
що належать на праві власності ПАТ
«Автомобільна компанія «Укртранс».

Відмовляючи у задоволенні клопотання,
слідчий суддя в ухвалі вказав про те, що
слідчим не доведена наявність правових
підстав для накладення арешту на майно
ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Не погоджуючись із ухвалою слідчого
судді прокурор та голова правління ПАТ
«АКБ «Київ» ОСОБА_1 подали апеляційні
скарги, в яких просять скасувати ухвалу
слідчого суддя та постановити нову
ухвалу, якою задовольнити клопотання
про арешт майна - транспортних засобів
(вантажних сідлових тягачів, бортових
тентових напівпричепів та
напівпричепів самоскидів) у кількості
124 одиниць, належних ПАТ «Автомобільна
компанія «Укртранс».

Посилаються на те, що борг ПАТ
«Автомобільна компанія «Укртранс»
майже в 3 рази перевищує загальну суму
забезпечення наданого в заставу Банку
майна. Крім того, звертають увагу на те,
що відбувається реалізація заставного
майна. Такі дії службових осіб ПАТ
«Автомобільна компанія «Укртранс», на
думку апелянтів, свідчать про наміри і
можливість вжити заходів направлених
на реалізацію всіх активів ПАТ
«Автомобільна компанія «Укртранс», в
тому числі майна, яке перебуває в
заставі Банку, зокрема, з метою
уникнення виконання рішення суду в
частині стягнення заборгованості за
цивільним позовом у кримінальному
провадженні, заявленим Банком.

Заслухавши доповідь судді, доводи
представника ПАТ «АКБ «КИЇВ» та
прокурора, які підтримали апеляційні
скарги та просили їх задовольнити,
скасувати ухвалу слідчого судді,
постановити нову, якою задовольнити
клопотання слідчого про накладення
арешту, дослідивши матеріали
кримінального провадження за
клопотанням про арешт майна,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді,
в провадженні СУ ГУ МВС України в м.
Києві перебувають матеріали
кримінального провадження № 0000679
за ч. 4 ст. 190 КК України. Згідно даних
Єдиного реєстру досудових
розслідувань (далі ЄРДР) органом
досудового розслідування встановлено,
що між ПАТ «АКБ «Київ», в статутному
капіталі якого частка держави
становить 99, 94 % та ВАТ «Автомобільна
компанія «Укртранс», правонаступником
якого є ПАТ «Автомобільна компанія
«Укртранс», укладено ряд кредитних
договорів (№ 65/04 від 16.07.04; № 25/04 від
29.09.04; № 01/2005 від 11.01.05; № 24/2005 від 31.05.05; №
45/07 від 14.06.07). Банк свої зобов'язання за
кредитним договорами виконав в повному
обсязі, а ПАТ «Автомобільна компанія
«Укртранс» порушило умови кредитних
договорів та взяті на себе
зобов'язання. Станом на 10 липня 2013 року
заборгованість становить 175 239 501 грн. 08
коп. і дій спрямованих на сплату
заборгованості позичальником не вжито.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
слідчого про накладення арешту на
транспортні засоби, які є заставним
майном за умовами вищезазначених
кредитних договорів, слідчий суддя
вказав, що правові підстави для такого
арешту у клопотанні слідчого належним
чином не обґрунтовані та недоведені.

З висновками слідчого судді
погоджується колегія суддів та вважає
їх такими, що відповідають вимогам
ст.ст. 167, 170- 173 КПК України.

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні
слідчого повинно бути зазначено
правові (законні) підстави, у зв'язку з
якими потрібно здійснити арешт майна.

Оскільки будь-яке обмеження власності
повинно здійснюватися відповідно до
закону, а отже суб'єкт, який ініціює
таке обмеження, повинен обґрунтувати
свою ініціативу з посиланням на норми
закону в контексті конкретних обставин
справи.

Як вбачається з клопотання слідчого,
підставою для накладення арешту на
майно ПАТ «Автомобільна компанія
«Укртранс» слідчий визнав те, що
вказане майно є засобом вчинення
кримінального правопорушення, набуте в
результаті вчинення кримінального
правопорушення та є предметом
кримінального правопорушення, тобто
відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК
України.

Разом з тим, слідчий суддя правильно
вказав, що твердження слідчого з цього
приводу жодним чином необґрунтовані, а
тому підстав вважати, що майно
відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК
України, немає.

По-перше слід зазначити, що майно не
може бути засобом вчинення злочину,
передбаченого ст. 190 КК України, та
одночасно вважатися таким, що набуте в
результаті вчинення цього ж злочину.

По-друге, в клопотанні не вказано яким
чином транспортні засоби, будучи на
думку слідчого засобом вчинення
злочину, застосовувалися особою (та
якою саме) безпосередньо при вчиненні
посягання та чуже майно. Не зазначено у
клопотанні, що дало слідчому підстави
вважати, що зазначені транспортні
засоби набуті в результаті вчинення
злочинного посягання, навіть не
встановивши, коли вони були придбані,
за які кошти, ким саме та чи має ця особа
відношення до вчинення злочину.
Відповідно, не вказав слідчий, що дало
йому підстави вважати, що транспортні
засоби є предметом даного
кримінального правопорушення,
виходячи з того, під предметом слід
розуміти речі матеріального світу, у
зв'язку з якими чи з приводу яких
вчиняється таке правопорушення. При
цьому згідно даних ЄРДР злочинне
посягання мало місце на грошові кошти,
а не на транспортні засоби.

Крім того, слідчий визнав ще двома
підставами для накладення арешту,
необхідність забезпечення цивільного
позову та конфіскації майна.

Слідчий суддя правильно вказав, що
зазначені посилання слідчого є
безпідставними.

Так, в ч. 3 ст. 170 КПК України зазначено,
що арешт майна застосовується з метою
забезпечення виконання вироку в
частині цивільного позову та можливої
конфіскації майна.

При цьому зазначена норма закону чітко
визначила, що з метою забезпечення
виконання вироку в частині цивільного
позову та можливої конфіскації майна,
арешт може бути накладено лише на майно
підозрюваного чи осіб, які за законом
несуть цивільну відповідальність за
шкоду, завдану діяннями підозрюваного,
оскільки лише відносно цих осіб в
подальшому може бути застосована
конфіскація та покладено обов'язок
відшкодування шкоди. Іншого ч. 3 ст. 170
КПК України не передбачено.

Як вірно зазначив слідчий суддя у
кримінальному провадженні на момент
розгляду клопотання не було оголошено
про підозру жодній особі. А тому
питання про можливу конфіскацію майна
взагалі не могло бути ініційоване, так
як особа, до якої може бути застосовано
таке покарання, як конфіскація, не
встановлена.

Відповідно не було підстав
стверджувати, що ПАТ «Автомобільна
компанія «Укртранс» буде цивільним
відповідачем у кримінальному
провадженні, в той час, коли не
встановлена особа за чиї дії
товариство може нести цивільну
відповідальність.

Таким чином, на момент розгляду
клопотання слідчий не довів наявність
законної мети (правової підстави) для
накладення арешту на майноПАТ
«Автомобільна компанія «Укртранс», не
дотримавшись цим самим вимог ст. 171 КПК
України. При цьому, колегія суддів
вважає неприпустимим з боку органу
досудового розслідування одночасно
переносити всі підстави, які визначені
у законі, до змісту клопотання, не
проаналізувавши їх в контексті
конкретного кримінального
провадження.

Крім того, не дотримався слідчий й
інших вимог, передбачених ст. 171 КПК
України.

Так, слідчим у клопотанні не зазначено
дані про документи, які підтверджують
право власності на майно, що належить
арештувати. А також не вказано вартість
майна, яке належить арештувати, що
позбавило суд можливості визначити те,
чи є співмірною вимога клопотання про
накладення арешту, із завданою шкодою.

З урахуванням встановлених обставини,
а саме необґрунтованості та
невідповідності клопотання слідчого
вимогам КПК України, доводи
апеляційних скарг не можуть слугувати
підставами для скасування ухвали
слідчого судді, а тому ухвалу слідчого
судді слід залишити без змін, а
апеляційній скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року, якою відмовлено у задоволенні
клопотання старшого слідчого в ОВС СУ
ГУМВС України в м. Києві Коновода В.В.,
погодженого із старшим прокурором
відділу прокуратури м. Києва
Джелаловим О.К., про накладення арешту
на майно ПАТ «Автомобільна компанія
«Укртранс», залишити без змін, а
апеляційні скарги прокурора та голови
правління ПАТ «АКБ «КИЇВ» ОСОБА_1 - без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 11-сс/796/2190/2013
Категорія ст. 172 КПК
України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції Бугіль
В.В.

Доповідач: Приндюк М.В.