Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_21,

суддів ОСОБА_22, ОСОБА_23,

за участю прокурора ОСОБА_24,

захисника ОСОБА_1

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 25 червня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2014 року

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України ОСОБА_3 звільнено від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 190 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішені питання про речові докази, цивільні позови та судові витрати у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2014 року вирок залишено без зміни.

Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку на прізвище ОСОБА_4 Вказано, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України, за попередньою змовою з іншою особою, провадження по кримінальній справі щодо якої зупинено в зв'язку з хворобою, та ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України , за попередньою змовою з іншою особою, провадження по кримінальній справі щодо якої зупинено в зв'язку з хворобою.

Виправлено в мотивувальній частині вироку вказівку суду на те, що ОСОБА_5 попередньо обумовив з ОСОБА_6 та іншою особою, провадження по кримінальній справі щодо якої зупинено в зв'язку з хворобою, питання незаконного заволодіння грошовими коштами, належними ДП «Сумський облавтодор», з подальшим розподілом їх між ними, у невстановлений день грудня 2009 року на грудень 2008 року.

Вказаним вироком, який залишено без зміни судом апеляційної інстанції засуджені також ОСОБА_5 та ОСОБА_6, судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_3 визнана винною у тому, що вона та ОСОБА_6 вчинили протиправні дії, направлені на заволодіння майном громадян за наступних обставин.

Приблизно в лютому 2008 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_7 на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8, та з цією метою ОСОБА_7, зловживаючи довірою, переконала останню отримати для неї кредит у сумі 30000 грн. з обіцянкою, що кошти буде вчасно сплачувати. ОСОБА_8, довіряючи ОСОБА_3 та ОСОБА_7, передала їй довідку про свої доходи з метою оформлення кредиту, а 20.03.2008 року в приміщенні філії ВАТ КБ «Надра» Сумське регіональне управління «Слобожанщина» по вул. Воскресенська, 1 в м. Суми отримала кредитні кошти в сумі 30000 грн. та одразу в приміщенні банку передала вказані гроші разом з кредитним договором ОСОБА_3 для подальшої передачі ОСОБА_7, будучи впевненою в тому, що остання буде сплачувати кредит. Заволодівши коштами, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 обернули їх на власну користь, а у подальшому зобов'язання по поверненню кредиту не виконували та заперечували отримання від потерпілої коштів.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3, діючи умисно і повторно, зловживаючи довірою, переконала ОСОБА_8 отримати для неї кредит в сумі 10000грн. з обіцянкою, що кошти буде вчасно сплачувати. ОСОБА_8, довіряючи ОСОБА_3, передала їй довідку про свої доходи для оформленням документів з метою отримання кредиту, а 12.05.2008 року у приміщенні АТ «Банк Ренесанс Капітал» в м. Суми, вул. Соборна, 33, отримала кошти в сумі 10000 грн., які в приміщенні банку разом з кредитним договором одразу передала ОСОБА_3, будучи впевненою в тому, що остання буде сплачувати кредит. ОСОБА_3, заволодівши коштами потерпілої та розпорядилась ними на власний розсуд, в подальшому зобов'язання по виплаті кредиту не виконала та відмовилась від того, що ОСОБА_8 передавала їй вказані гроші.

Аналогічним чином ОСОБА_3 заволоділа коштами ОСОБА_8 в сумі 9961,20 грн., взятими на ім'я останньої в кредит 22.05.2008 року у ВАТ «Плюс Банк» вул. Козацький Вал, 1 у м. Суми, та у сумі 10000 грн., взятими на ім'я потерпілої 27.08.2008 року в СФ ВАТ «ВіЕйБі Банк» по вул. Харківська, 32 у м. Суми.

Також, ОСОБА_3 з метою заволодіння коштами, діючи умисно і повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_10, переконала останню отримати для неї кредит на суму 9961,20 грн., з обіцянкою, що кошти буде вчасно сплачувати. ОСОБА_10, довіряючи ОСОБА_3, передала їй довідку про свої доходи для оформленням документів на отримання кредиту, а 26.06.2008 р. в приміщенні ВАТ «Плюс Банк» в м. Суми, вул. Козацький Вал, 1 отримала кошти в сумі 9961,20 грн., які в приміщенні банку разом з кредитним договором одразу передала ОСОБА_3, будучи впевненою в тому, що остання буде сплачувати кредит. ОСОБА_3, заволодівши коштами потерпілої та розпорядившись ними на власний розсуд, в подальшому зобов'язання по виплаті кредиту не виконала та відмовилась від того, що ОСОБА_10 передавала їй вказані гроші.

Таким же чином ОСОБА_3 заволоділа коштами ОСОБА_10 в сумі 12000 грн., взятими на ім'я потерпілої в кредит 15.07.2008 року в СФ ВАТ «ВіЕйБі Банк» в м. Суми, вул. Харківська, 32.

Діючи умисно і повторно, ОСОБА_3, зловживаючи довірою своєї знайомої ОСОБА_11, переконала її оформити документи як поручителя для отримання нею кредиту. ОСОБА_11, довіряючи ОСОБА_3, передала їй довідку про свої доходи, ксерокопію паспорта і довідку з ідентифікаційним кодом з метою оформлення документів, як вважала, для поручительства. 31.07.2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ «Надра» Сумське регіональне управління «Слобожанщина» по вул. Кірова, 4 ОСОБА_11 підписала, не ознайомившись, надані ОСОБА_3, документи. Через деякий час від представників банківської установи ОСОБА_11 дізналась, що фактично є позичальником по кредитному договору на суму 13400 грн. Зазначену обставину також підтвердила ОСОБА_3 та обіцяла сплачувати кредит. ОСОБА_3, заволодівши коштами ОСОБА_11 та розпорядившись ними на власний розсуд, в подальшому зобов'язання по виплаті кредиту не виконала та відмовилась від того, що отримувала вказані гроші.

ОСОБА_3, діючи умисно, повторно, познайомившись через ОСОБА_6 з ОСОБА_12 та увійшовши до останньої у довіру, переконала її отримати для неї кредит на суму 14600 грн., пообіцявши, що кошти буде вчасно сплачувати. ОСОБА_12, довіряючи ОСОБА_3, передала їй довідку про свої доходи, а 26.08.2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ «Надра» Сумське регіональне управління «Слобожанщина» по вул. Кірова, 4 в м. Суми, отримала кошти в сумі 14600 грн., які разом з кредитним договором передала ОСОБА_3, будучи впевненою у тому, що остання буде сплачувати кредит. ОСОБА_3, зловживаючи довірою та заволоділа коштами ОСОБА_12, розпорядившись ними на власний розсуд. В подальшому зобов'язання по виплаті кредиту не виконала та відмовилась від того, що потерпіла передавала їй вказані гроші.

Таким же чином ОСОБА_3 заволоділа коштами ОСОБА_12 в сумі 11773,98 грн., взятими на ім'я останньої в кредит 23.09.2008 року в ВАТ «Плюс Банк» в м. Суми, вул. Козацький Вал, 1, та в сумі 14832 грн., взятими на ім'я ОСОБА_12 в кредит в жовтні 2008 року в КС "Перше Кредитне Товариство" в м. Суми, вул. Харківська, 22.

ОСОБА_3, з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно і повторно, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_13, переконала його отримати для неї кредит на суму 11000 грн., з обіцянкою вчасно сплачувати грошові кошти. ОСОБА_13, довіряючи ОСОБА_3, передав їй довідку про свої доходи та 28.08.2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ «Надра» Сумське регіональне управління «Слобожанщина» по вул. Кірова, 4 в м. Суми, отримав кошти в сумі 11000 грн., які разом з кредитним договором в приміщенні банку одразу передав ОСОБА_3, будучи впевненим у тому, що вона буде сплачувати кредит. ОСОБА_3, заволодівши коштами ОСОБА_13 та розпорядившись ними на власний розсуд, в подальшому зобов'язання по виплаті кредиту не виконала та відмовилась від того, що потерпілий передавав їй вказані гроші.

ОСОБА_3, продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно і повторно, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_14, переконала його отримати для неї кредит на суму 15000 грн., обіцяючи вчасно сплачувати кошти. ОСОБА_14 довіряючи ОСОБА_3, передав їй довідку про свої доходи, та 04.09.2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ «Надра» Сумське регіональне управління «Слобожанщина» по вул. Кірова, 4 в м. Суми, отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн., які передав ОСОБА_3, разом з кредитним договором, будучи впевненим у тому, що вона буде сплачувати кредит. ОСОБА_3, заволодівши коштами ОСОБА_14 та розпорядившись ними на власний розсуд, в подальшому зобов'язання по виплаті кредиту не виконала та відмовилась від того, що потерпілий передавав їй вказані гроші.

Крім того, ОСОБА_3, з метою збагачення за рахунок інших осіб, в травні 2008 року, діючи умисно та повторно, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_15, переконала його надати їй у борг грошові кошти на умовах того, що поверне їх через три місяці з відсотками, але насправді не збиралась цього робити.

ОСОБА_15, знаходячись у добрих стосунках з ОСОБА_3, та довіряючи їй, будучи впевненим у порядності позичальника щодо наданої обіцянки на вчасне повернення коштів, у травні 2008 року біля магазину «Білла» по вул. Харківська, 9 в м. Суми, надав останній у борг строком на три місяці під 5 % грошові кошти: 150000 грн., 6500 доларів США (що становило по курсу валют, згідно довідки НБУ, 32825 грн.) та 1800 Євро (що становило по курсу валют, згідно довідки НБУ, 14215,85 грн.) при цьому не здогадуючись, що ОСОБА_3, не має наміру на подальше їх повернення.

ОСОБА_3, заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 на загальну суму 197076,85 грн., обернула їх на власну користь, чим завдала йому матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, оскільки зазначена сума у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на час вчинення злочину.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та закриття справи щодо ОСОБА_3 за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 за відсутністю події злочину, а по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_15 за відсутністю складу злочину. Зазначає про істотні порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону через неналежну оцінку доказів і неповне досудове та судове слідство. Вважає, що обвинувачення ОСОБА_3 ґрунтується на показаннях потерпілих, які є зацікавленими особами. Зазначає, що суд не допитав усіх свідків у справі, не взяв до уваги окремі докази та висновки експертиз, які виправдовують його підзахисну. Наголошує, що по епізоду з потерпілим ОСОБА_15 відсутні будь-які докази на підтвердження суми позики та факту її надання.

Посилаючись на виключення кваліфікуючої ознаки - обману, при зміні обвинувачення прокурором за епізодом з потерпілим ОСОБА_15, захисник вважає безпідставним задоволення цивільного позову цього потерпілого та вказує на строки його давності.

В надісланих письмових запереченнях на касаційну скаргу захисника, потерпілий ОСОБА_15 вважає судові рішення законними та обґрунтованими. Зазначає, що посилання захисника у касаційній скарзі про зміну обвинувачення ОСОБА_2 безпідставні, оскільки прокурором в судовому засіданні обвинувачення не змінювалося, постанова про зміну обвинувачення йому та його представнику не вручалася.

Заслухавши доповідь судді; доводи захисника ОСОБА_1 на підтримку касаційної скарги; думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу захисника частково, просив скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Доводи захисника про незаконність судових рішень щодо засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами вчинення злочинів щодо потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 безпідставні.

Так, ОСОБА_3 в судовому засіданні вину не визнала, зазначила, що злочинів не вчиняла. Не заперечувала, що на їх прохання допомагала потерпілим в оформленні документів на отримання кредитних коштів в банківських установах, де знала багатьох співробітників через свою підприємницьку діяльність, особисто ніяких документів у банківських установах від імені цих потерпілих не підписувала, від них кошти у борг не отримувала.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3, її винність підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які досліджені та належно оцінені судом.

Зокрема, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що саме ОСОБА_3 переконала її отримати для неї кредити на суму 9961,20 грн. та на суму 12000 грн., обіцяючи, що кошти буде завчасно сплачувати. Вона передала їй документи для оформленням кредитів, а 26 червня 2008 року в приміщенні ВАТ "Плюс Банк" отримала кошти в сумі 9961,20 грн., та 15 липня 2008 року в приміщенні СФ ВАТ "ВіЕйБі Банк" отримала кошти в сумі 12000 грн. В обох випадках в приміщеннях банків разом з кредитними договорами одразу кошти передала ОСОБА_3, яка в подальшому зобов'язання по виплаті кредитів не виконала.

Потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що через ОСОБА_6 познайомилась з ОСОБА_3, яка переконала її отримати для неї кредит на суму 14600 грн., обіцяючи, що буде вчасно сплачувати кошти. Вона передала останній документи для оформлення та отримання кредиту, а 26 серпня 2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ "Надра" Сумське регіональне управління "Слобожанщина" отримала кошти в сумі 14600 грн., які разом з кредитним договором передала ОСОБА_3 в її машині, будучи впевненою у тому, що остання буде сплачувати кредит. Проте в подальшому зобов'язання по виплаті кредиту ОСОБА_3 не виконала. Таким же чином були отримані кредити на ім'я потерпілої 23 вересня 2008 року в ВАТ "Плюс Банк" в сумі 11773,98 грн., в жовтні 2008 року в КС "Перше Кредитне Товариство" на суму 14832 грн., які вона разом з кредитними договорами відразу передавала ОСОБА_3, будучи впевненою у тому, що остання буде сплачувати кредити, проте в подальшому зобов'язання по виплаті кредитів остання не виконала.

Потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_16 переконала її отримати для неї кредит у сумі 30000 грн., обіцяючи, що кошти буде вчасно сплачувати. ОСОБА_8, довіряючи ОСОБА_16 та ОСОБА_3, передала останній документи для оформлення кредиту, а 20.03.2008 року в приміщенні філії ВАТ КБ "Надра" Сумське регіональне управління "Слобожанщина" отримала кредитні кошти в сумі 30000 грн. та одразу передала їх разом з кредитним договором ОСОБА_3 для подальшої передачі ОСОБА_16, будучи впевненою, що остання буде сплачувати кредит. Але засуджені зобов'язання по поверненню кредиту не виконували. Згодом ОСОБА_3 переконала ОСОБА_8 отримати для неї кредит в сумі 10000 грн., потерпіла передала їй документи для оформленням кредиту, а 12.05.2008 року в приміщенні АТ "Банк Ренесанс Капітал" отримала кошти в сумі 10000 грн., які в приміщенні банку разом з кредитним договором одразу передала ОСОБА_3 Таким же чином були отримані кредити на ім'я потерпілої в сумі 9961,20 грн. 22.05.2008 року в ВАТ "Плюс Банк" в м. Суми, вул. Козацький Вал, 1, на суму 10000 грн., 27.08.2008 року в СФ ВАТ "ВіЕйБі Банк", однак зобов'язання по виплаті кредитів ОСОБА_3 не виконала.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 переконала його отримати для неї кредит на суму 5000 грн., обіцяючи завчасно сплачувати грошові кошти, він передав їй документи для оформлення кредиту, а 28 серпня 2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ "Надра" Сумське регіональне управління "Слобожанщина" поставив підпис в договорі, грошей в руки він не брав, їх отримала ОСОБА_3, про те, що сума кредиту становить 11000 грн. дізнався після того, як йому зателефонували з банку з приводу несплати кредиту.

Представник померлого потерпілого ОСОБА_14 - ОСОБА_17 пояснив суду першої інстанції, що його батько незадовго до смерті повідомив, що на прохання ОСОБА_3 з метою придбання нею бензопил отримав кредит в КБ «Надра» на суму 15000 грн. Коли саме батько отримував кредитні кошти, з яких сплатив тільки 1300 грн. не пам'ятає.

Судом досліджені також показання потерпілої ОСОБА_11 на досудовому слідстві, яка зазначила, що за проханням ОСОБА_3 дала згоду на оформлення документів в якості поручителя для отримання останньою кредиту, передала їй довідку про свої доходи, ксерокопію паспорту і довідку з ідентифікаційним кодом з метою оформлення документів для поручительства. 31.07.2008 року в приміщенні Філії ВАТ КБ "Надра" Сумське регіональне управління "Слобожанщина" підписала надані ОСОБА_3 документи, не ознайомившись з ними і не підозрюючи, що фактично набула статусу позичальника. Через деякий час від представників банківської установи дізналась, що є позичальником по кредитному договору на суму 13400 грн., що підтвердила також в розмові по телефону і ОСОБА_3, обіцяючи при цьому вчасно сплачувати кошти. При ознайомлені з кредитним договором від 31.07.2008 року впевнилась, що на неї оформлений кредит і станом на 31.07.2009 року сплачено тільки 1880,30 грн., папери кредитної справи і на отримання коштів підписані іншою особою. Вважала, що гроші отримала ОСОБА_3, бо за її проханням оформляла документи з метою отримання кредиту.

Суд також послався на показання свідка ОСОБА_18, яка пояснила, що у 2008 році працювала на посаді менеджера Сумської філії ВАТ КБ «Надра». У липні 2008 року до неї звернулась ОСОБА_3, як клієнт банку, з проханням оформити кредит на її подругу, а кошти буде безпосередньо сплачувати вона сама. Вона дала їй бланки документів для заповнення позичальником. Повернувшись через деякий час, ОСОБА_3 подала пакет заповнених документів, що стало підставою для виготовлення проекту кредитного договору від 31.07.2008 року на суму 13400 грн. Цього ж дня до відділення банку прибула ОСОБА_3 разом з ОСОБА_11, яка ознайомившись з кредитними документами, їх підписала, а ОСОБА_3 повторювала, що сплачувати кредит буде вона. Оформлену заявку на отримання коштів забрала безпосередньо ОСОБА_3 Чи передавала ОСОБА_11 останній отримані нею кошти, свідку не відомо. Після оформлення кредиту до банку особисто декілька разів приходила ОСОБА_3 і здійснила декілька проплат, однак кошти банківській установі в повному обсязі не повернуті. ОСОБА_18 також безпосередньо оформляла кредит на позичальника, що працював в ОКАП «Сумиоблагроліс», на яку саме суму не пам'ятає. До банківської установи чоловік прибув разом з ОСОБА_3 з пакетом необхідних документів і в той же день був оформлений кредитний договір та отримані кошти.

Взяв суд до уваги і показання свідка ОСОБА_19, яка повідомила, що працюючи на посаді бухгалтера філії «Сумський райавтодор», знає ОСОБА_3, як знайому ОСОБА_6 Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що вона неодноразово за проханнями ОСОБА_3 і ОСОБА_6 оформляла на себе кредити в банківських установах, з передачею коштів останнім, які обіцяли вчасно їх сплачувати. Від працівників бухгалтерії ДП «Сумський облавтодор» дізналась, що після звільнення з роботи у 2009 році головного бухгалтера підприємства ОСОБА_6, на її робочому столі виявили квитанції про сплату коштів і кредитні договори по зобов'язанням, які брала на себе ОСОБА_8 На таких же умовах погодився отримати кредит, з передачею коштів ОСОБА_3 її співробітник ОСОБА_13

Проаналізував суд і аналогічні показання свідка ОСОБА_20 - бухгалтера філії «Сумський райавтодор» під час досудового слідства, які оголошені в судовому засіданні.

Дослідив суд і письмові докази у справі: протоколи очних ставок між потерпілими та засудженою, з яких убачається, що кожен із них підтвердив свої показання щодо обставин отримання кредитів; протоколи огляду вилучених кредитних договорів з додатками.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що однотипні дії ОСОБА_3 щодо отримання від потерпілих документів для укладання кредитних договорів, використання при цьому особистих відносин з потерпілими, підписання останніми кредитних договорів у присутності засудженої, передача їй грошових коштів за цими договорами та самих договорів відразу після укладення угод в банківських установах, а також те, що всі особи, яким ОСОБА_3М, з її слів допомагала з укладенням кредитних договорів в банківських установах, в подальшому не виконували взяті на себе зобов'язання та не сплачували заборгованість по кредитах, а також при вимозі потерпілих про повернення коштів - запевнення про повернення боргу і невиконання своїх обіцянок під різними приводами, а згодом і ухилення від спілкування з потерпілими, вказують на системність дій ОСОБА_3, свідчать про спрямованість її дій на незаконне заволодіння майном громадян шляхом зловживання довірою.

Надавши належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України , щодо потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Що стосується засудження ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України, перевіряючи доводи касаційної скарги захисника про зміну обвинувачення ОСОБА_3 у тому числі і за епізодом вчинення шахрайства в особливо великому розмірі щодо ОСОБА_15, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», в разі якщо прокурор змінив обвинувачення у справі, яка розглядалася за відсутності потерпілого, суд повинен відкласти розгляд останньої, надіслати потерпілому копію постанови прокурора та роз'яснити йому право підтримувати обвинувачення в раніше пред'явленому обсязі.

У разі коли прокурор відмовився від обвинувачення чи змінив його в бік пом'якшення, а потерпілий (чи його представник) вирішив скористатися правом на підтримання обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі, межі судового розгляду продовжують визначатися тим процесуальним документом, у якому викладено те обвинувачення, що підтримується потерпілим.

Однак, розглядаючи справу, наведених вимог місцевий суд не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 6 червня 2014 року, прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_3 у тому числі і по епізоду вчинення злочину щодо ОСОБА_15, виключив кваліфікуючу ознаку вчинення шахрайства шляхом обману (а. с. 193-197 том № 12).

Разом з тим, суд не вручив постанову про зміну обвинувачення ОСОБА_15 та його представнику, не роз'яснив право потерпілому підтримувати обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі, про що зазначає й сам потерпілий у своїх запереченнях на касаційну скаргу.

Відповідно до ст. 261 КПК України потерпілий бере участь у судовому засіданні як сторона обвинувачення і користується рівними з іншими учасниками судочинства правами. Наведеним було істотно порушено права й законні інтереси потерпілого ОСОБА_15, забезпечення реалізації яких є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань. Постановлений вирок у цій частині не можна визнати законним.

При перегляді справи в апеляційному порядку, суд не звернув уваги на ці порушення вимог кримінально-процесуального закону, а тому ухвала апеляційного суду також підлягає скасуванню.

На думку колегії суддів, вказані порушення вимог КПК України в силу ч. 1 ст. 370 КПК України слід визнати істотними та такими, що перешкодили повно та всебічно розглянути справу, ставить під сумнів законність і обґрунтованість постановлених судових рішень, а тому вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді суду слід взяти до уваги наведене в цій ухвалі, належно перевірити й інші доводи, викладені у касаційній скарзі захисника щодо незаконності засудження ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України та вжити усіх, передбачених законом заходів для повного, всебічного та об'єктивного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази в їх сукупності та, в залежності від встановленого, постановити законне та обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу доказів і ґрунтовних мотивів його прийняття.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396, 398 КПК України 1960 року п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2014 року в частині визнання винною і засудження ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України та вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 скасувати та направити справу в цій частині на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23