Справа №1-46/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2007
року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Старунського Д.М.

при секретарі -
Пиль Л.І.

з участю прокурора - Кріцака Л.Ф.

та адвоката -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі справу про обвинувачення
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина
України, українця, освіта неповна середня, неодруженого, інваліда з дитинства,
учня ІНФОРМАЦІЯ_2, невійськовозобов'язаного, раніше не судимого, в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2
19 жовтня 2006 року близько 19 години 30 хвилин біля головного корпусу
спецшколи-інтернату в с Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області на
ґрунті особистих неприязних відносин наніс удар ногою по лівій руці ОСОБА_3.
Внаслідок цього удару ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому ліктьової кістки лівого передпліччя в нижній третині з незначним зміщенням.
Згідно висновку експерта №1312 від 03 листопада 2006 року дані тілесні
ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що
викликають тривалий (більше трьох тижнів) розлад здоров'я.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав
частково і пояснив, що 19 жовтня 2006 року близько 19 години 30 хвилин він
разом з товаришами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 гралися в ігри на траншеях, які викопали
неподалік школи. Поряд з ними на відстані 5 метрів грали в ігри учні молодших
класів, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6. У зв'язку з тим, що йому не подобалось те,
що хлопці бігають біля них, він декілька разів попереджував їх піти в інше
місце. Коли ОСОБА_3 та ОСОБА_6 знову пробігали біля нього, він зупинив їх та в покарання
на те, що вони його не послухали, сказав нагнутись головами до переду для того,
щоб копнути їх в область тазу. ОСОБА_3 виконав його вказівку, а ОСОБА_6 втік до
школи. Під час того, як він вже замахнувся та мав намір вдарити правою ногою
ОСОБА_3 в область тазу, останній підставив на таз ліву руку, тому, не маючи
змоги відвернути удар, він копнув його по руці. Від цього удару ОСОБА_3 почав
сильно плакати та присів на землю. Далі ОСОБА_3, плачучи, побіг до школи.
Згодом, коли ОСОБА_3 приїхав до школи в гіпсі, він дізнався, що внаслідок його
удару в останнього зламалась рука. Вину визнає частково, тому що не хотів
зламати руку потерпілому, а тільки провчити його. Спричинену шкоду в сумі 500
грн. готовий відшкодувати потерпілому.

Законний
представник підсудного ОСОБА_7 пояснила, що її син Микола пішов навчатись у
Нагуєвицьку спецшколу-інтернат, оскільки являється інвалідом дитинства. У школі
він навчається посередньо, скарг на нього від вчителів школи та жителів с Нагуєвичі та
їхніх сусідів не поступало ніколи. Ніяких антигромадських та протиправних дій
він не вчиняє, а тим більше - ніяких злочинів. 21 жовтня 2006 року її син
Микола приїхав додому та повідомив, що він копнув одного із учнів школи в руку,
але зробив це неумисно. Про обставини детально не розказував. Сина може
охарактеризувати лише з позитивної сторони.

Незважаючи на
часткове визнання вини підсуднім, його вина в інкримінованому йому злочині
доведена зібраними доказами по справі, а саме :

- показами
потерпілого ОСОБА_3, який пояснив, що 19 жовтня 2006 року близько 19 години 30
хвилин він разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 пішли в сад по яблука. На цей час
неподалік школи було викопано яму, оскільки там проводились роботи по
встановленні труб, і там він з товаришами неодноразово бігав, граючись у різноманітні
ігри. Там в цей час також грали в ігри старшокласники, серед яких був і
ОСОБА_2. Коли вони пробігали неподалік, ОСОБА_2 покликав його та ОСОБА_6 до
себе, після чого на повишеному тоні сказав йому та ОСОБА_6 нагнутись головами
до переду, щоб він міг їх копнути в ділянку тазу. Вони злякались, ОСОБА_6 втік
у школу, а він виконав вказівку ОСОБА_2. Налякавшись, що удар буде сильним,
він, в той час, коли ОСОБА_2 вже замахнувся, поставив ліву руку на ділянку
тазу, щоб зм'якшити удар, а тому удар прийшовся йому по лівій руці. Після
нанесення удару по руці, він відчув сильну різку біль та почав плакати. Далі
він забіг у школу, де присів в одному із кутків та продовжував плакати,
оскільки сильно боліла рука. Про все, що трапилось він відразу ж розказав вихователю
ОСОБА_8. Уночі його сильно боліла рука і вся опухла. Він не міг спати та всю
ніч плакав і це побачила вихователька ОСОБА_9, намочила рушник холодною водою та приклала йому до руки.
На наступний день його відпустили зі школи додому та він поїхав в м. Дрогобич в
лікарню, де йому сказали, що в нього зламана рука та наклали на неї гіпс.
Спричинену шкоду оцінює в сумі 500 грн. Просить підсудного суворо не карати і
звільнити від відповідальності, бо він його пробачив.

· Показами
законного представника потерпілого ОСОБА_10, яка пояснила, що сина ОСОБА_3 може
охарактеризувати лише з позитивної сторони, ніколи від вчителів, сусідів чи
жителів с. Ступниця чи с Нагуєвичі на
нього скарг не поступало. 16.10.2006 року її син разом зі своїм братом ОСОБА_11
поїхали на навчання у школу, оскільки на вихідні дні вони завжди приїжджають
додому. 20.10.2006 року близько 12 години її син повернувся додому. На цей час
вона здивувалася чому він це зробив, оскільки мав навчатися до 21.10.2006 року,
тобто до суботи, але під час розмови з ним вона дізналася, що його відпустила
вихователь ОСОБА_8, так як в нього сильно боліла рука. На її запитання від чого
болить рука, він відповів, що його ногою копнув ОСОБА_2. В цей день вона змоги
звернутись до лікарні не мала. На наступний день вона разом з сином поїхала в
м. Дрогобич, де звернулися за допомогою до лікарів дитячої поліклініки, які
сина обстежили та поставили діагноз: перелом руки, в результаті чого наклали на
неї гіпс. Після того вона написала в міліцію заяву. Спричинену шкоду синові
оцінює в сумі 500 грн.

· Показами
свідка ОСОБА_8, яка показала, в її функціональні обов'язки входить вести догляд
за вихованцями інтернату після уроків, до тих пір поки вони не ляжуть спати. 19
жовтня 2006 року близько 14 години 40 хвилин вона прийняла на догляд дітей.
Близько 20 години, після вечері, вона виявила відсутність двох дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_6. Від дітей вона дізналася, що вони знаходяться біля школи. Через
декілька хвилин прибіг ОСОБА_3, який плакав та скаржився на біль у лівій руці. При
цьому він пояснив, що його копнув у руку ОСОБА_2 з 10-го класу. Вона пішла на
коридор, де зустріла ОСОБА_2, який сказав, що хотів вдарити ОСОБА_3 ногою по
тазу, за те що він бігав по траншеях біля школи та не реагував на його
зауваження, але ОСОБА_3 підставив руку і удар прийшовся по ній. ОСОБА_3
постійно скаржився на біль у руці та плакав від болю, після чого вона йому
перемотала руку мокрим рушником. На наступний день вона відпустила його додому
для того, щоб він звернувся за допомогою до лікарів. Через декілька днів, коли
ОСОБА_3 приїхав до школи, вона помітила, що в нього на руці накладений гіпс, і
дізналась, що внаслідок цих подій йому було зламано руку.

· Показами
неповнолітнього свідка ОСОБА_6, який пояснив, що 19 жовтня 2006 року близько 19
години 30 хвилин він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 пішли прогулятись. На цей
час неподалік школи було викопано яму, оскільки там проводились якісь роботи по
встановленні труб, і там він з товаришами неодноразово бігав, граючись в
різноманітні ігри. Там в цей час також грали в ігри старшокласники, серед яких
був і ОСОБА_2. Коли вони пробігали неподалік, ОСОБА_2 покликав його та ОСОБА_3
до себе, після чого на повишеному тоні сказав йому та ОСОБА_3 нагнутись
головами до переду, щоб він міг їх копнути в ділянку тазу. Вони злякались і
ОСОБА_3 виконав його вказівку, а він зразу ж втік до школи, тому удару йому
ОСОБА_2 не наніс. Він не бачив як ОСОБА_2, наносив удар ОСОБА_3, оскільки його
вже там не було, але через декілька хвилин в спальне приміщення школи прийшов
ОСОБА_3, який плакав та

2

скаржився на біль у лівій руці. Через деякий час прийшла вихователь ОСОБА_8
та забрала його у ванну кімнату. На наступний день ОСОБА_3 поїхав додому. Через
декілька днів ОСОБА_3 приїхав до школи і він зрозумів, що рука в нього зламана,
оскільки на ній був накладений гіпс.

· Показами
неповнолітньої свідка ОСОБА_12, яка пояснила, що 19 жовтня 2006 року близько 19
години 30 хвилин вона знаходилась неподалік школи на сходах. В цей час на
подвір'я школи вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які пішли прогулятись. Спочатку вони
зайшли ззаду школи, але після того як вона їх покликала, вони пішли грати в
ігри на траншеї, які було викопано зразу ж біля входу у школу. Коли ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 пробігали поряд ОСОБА_2иколи, він покликав їх та сказав, щоб вони
припинили бігати по траншеях. На ці слова ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не відреагували,
після чого ОСОБА_2 спіймав ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за куртки та відвів неподалік від
траншей. Під час того як він їх вів, ОСОБА_6 вирвався та утік, а ОСОБА_3 від
копнув ногою в ділянку таза. Однак, оскільки ОСОБА_3 підставив руку, він попав
по руці. Після удару ОСОБА_3 почав плакати та скаржився на біль в лівій руці.
Після цього він пішов до школи, а вона залишилася на вулиці. Згодом, коли
ОСОБА_3 приїхав до школи з гіпсом вона дізналася, що внаслідок цього удару йому
було зламано руку.

· Показами
неповнолітнього свідка ОСОБА_5, який пояснив, що 19 жовтня 2006 року близько 19
години 30 хвилин він разом зі своїми товаришами ОСОБА_4 та ОСОБА_2
прогулювались неподалік від школи. Коли вони вже поверталися до школи, ОСОБА_2
на підвищеному тоні покликав до ОСОБА_3 та ОСОБА_6. Він побачив, як ОСОБА_3,
підійшовши, нагнувся головою донизу, але що йому говорив ОСОБА_2, він не чув,
оскільки стояв вже на сходах. Далі побачив, як ОСОБА_2 вдарив ногою ОСОБА_3 в
область тазу, але під час того, як він вже замахнувся, ОСОБА_3 підставив ліву
руку, по якій попав ОСОБА_2. Після удару ОСОБА_3 впав на землю та почав сильно
плакати та скаржитись на біль в руці та через деякий час він пішов до школи.
ОСОБА_3 він ще бачив у їхньому спальному приміщенні, де він далі скаржився на
біль в руці. Згодом, коли ОСОБА_3 приїхав до школи з гіпсом, він дізнався, що
внаслідок цього удару йому було зламано руку.

· Показами
неповнолітнього свідка ОСОБА_13, даними на досудовому слідстві та пере
провіреними в судовому засіданні, яка показала, що 19 жовтня 2006 року близько
19 години 30 хвилин вона знаходилась у школі. В цей час вона вийшла на сходи
школи і побачила, як ОСОБА_3 біг до школи та, плачучи, скаржився на біль у
руці. Що трапилось напередодні і внаслідок чого ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження, вона дізналась від учнів, кого саме пригадати не може, але усі
говорили, що ОСОБА_2 копнув ОСОБА_3 в руку. Згодом, коли ОСОБА_3 приїхав до
школи з гіпсом, вона дізналася, що внаслідок цього удару йому було зламано руку
(а.с.73-74).

·
Показами неповнолітнього свідка ОСОБА_4, даними на
досудовому слідстві та перепровіреними в судовому засіданні, який показав, що
19 жовтня 2006 року близько 19 години 30 хвилин він разом зі своїми товаришами
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прогулювались неподалік від школи. Коли вони вже
поверталися, ОСОБА_2 на підвищеному тоні покликав до себе ОСОБА_3 та ОСОБА_6.
Після того, як вони підійшли. ОСОБА_2 сказав їм декілька слів (не пам'ятає
які), а потім вдарив ногою ОСОБА_3 в область тазу. Однак, під час того, як він
вже замахнувся, ОСОБА_3 підставив ліву руку, по якій попав ОСОБА_2. Після удару
ОСОБА_3 почав сильно плакати та скаржитись на біль в руці та через деякий час
пішов до школи. ОСОБА_3 він ще бачив в їхньому спальному приміщенні, де він
далі скаржився на біль в руці. Згодом, коли ОСОБА_3 приїхав до школи з гіпсом,
він дізнався, що внаслідок цього удару йому було зламано руку (а.с.35-36).

· Протоколом
огляду місця події від 27 жовтня 2006 року, з якого вбачається, що оглянуто
територію спецшколи-інтернат, що в с
Нагуєвичі Дрогобицького району, де і відбулись події, внаслідок, яких
ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження (а.с.4).

Висновком
експертизи №1312 від 03 листопада 2006 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_3
малось тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому ліктьової кістки лівого
передпліччя в нижній третині з незначним зміщенням. Вказане тілесне ушкодження
виникло внаслідок одноразової взаємодії з тупим твердим предметом, не виключено
в термін, вказаний освідуваним та зазначених в медичних документах, і по
ступеню тяжкості відносяться до категорії середніх, що не було небезпечне для
життя, а викликало тривалий, понад три тижні, розлад здоров'я (а.с.16).

· Протоколом
очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з якого вбачається, що потерпілий
підтвердив раніше дані покази, (а.с. 30-32)

· Протоколом
відтворення обстановки і обставин події та фототаблицею до нього, з яких видно,
що ОСОБА_2 вказує та пояснює, яким чином він наносив удар ОСОБА_3, внаслідок
якого останній отримав тілесні ушкодження, (а.с.42-45)

Оцінюючи зібрані
по справі докази, суд вважає, що підсудній ОСОБА_2, наносячи удар ногою в
ділянку тазу потерпілому ОСОБА_3, усвідомлював суспільно-небезпечний характер
свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і, хоча не бажав,
але свідомо допускав їх настання (непрямий умисел). Тому дії підсудного ОСОБА_2
вірно кваліфіковано за ст.122 ч.1 КК України, оскільки своїми умисними
протиправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесне
ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинили останньому тривалий
розлад здоров'я.

При
обранні виду і міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує тяжкість скоєного
злочину. Як пом'якшуючі покарання обставини, суд враховує те, що ОСОБА_2 є
неповнолітнім, інвалідом з дитинства, його характеризуючи дані, вперше
притягується до кримінальної відповідальності, добровільно відшкодував спричинену
шкоду.

Враховуючи
вищенаведене. особу підсудного, суд вважає, що виправлення і перевиховання
ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати
покарання у вигляді позбавлення волі із застосування ст.104 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2
визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України та обрати
йому покарання 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.
104 КК України звільнити ОСОБА_2 від покарання, якщо він протягом 1 року не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст.76 КК
України зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, закінчити навчання у
Нагуєвицькій спецшколі-інтернаті, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію
про зміну місця проживання, навчання, періодично з'являтися для реєстрації.

Міру запобіжного
заходу, щодо ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити без змін -
підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області на
протязі 15 діб з дня його проголошення.

Вирок
виготовлено в нарадчій кімнаті.