АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/28/15-к Номер провадження 11-кп/786/296/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 18 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Саранськ Мордовської області Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, циган, з початковою освітою, розлучений, непрацюючий, судимий:

16 квітня 2003 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ч.1 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.75 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

20 лютого 2004 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки позбавлення волі;

4 листопада 2008 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

19 вересня 2013 року Корабельним районним судом м. Миколаїв за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., ухвалою цього ж суду від 25 грудня 2013 року покарання у вигляді штрафу замінене на 50 год. громадських робіт,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 та ст.72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднана невідбута частина покарання, за вироком Корабельного районного суду м. Миколаїв від 19 вересня 2013 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 25 грудня 2013 року, у вигляді 6 діб позбавлення волі та остаточно засуджений на 4 роки 6 місяців 6 діб позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.
Згідно вироку, обвинувачений визнаний винуватим у тому, що 15 листопада 2014 року близько 10 год. 15 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що вхідні двері не були зачинені на замок, проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, викрав барсетку, в якій знаходились гроші в сумі 30 грн., фотоапарат та мобільний телефон, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 572 грн. 81 коп.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

При цьому водночас зазначає про відсутність доказів винуватості обвинуваченого у крадіжці, поєднаній з проникненням у житло, та стверджує про не встановлення розміру спричиненої шкоди. Вважає, що не можуть бути належними доказами протоколи прийняття заяви про вчинення злочину, обшуку, огляду місця події та речові докази. Стверджує, що висновок товарознавчої експертизи є недопустимим доказом, оскільки складений не судовим експертом. Крім того наголошує, що висновок судової трасологічної експертизи від 23 листопада 2014 року №368 спростовує обвинувачення ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого, який погодився з позицією адвоката, міркування прокурора про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Доводи скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 спростовуються наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що 15 листопада 2014 року близько 10 год. 20 хв. він бачив, як з під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 вибіг чоловік в темному спортивному костюмі з капюшоном на голові та у світлих кросівках. Під рукою в нього була барсетка чорного кольору. За цим громадянином погналися працівники міліції, які через деякий час привели його до дільничного пункту міліції, який знаходиться в цьому ж будинку.

При цьому, свідок пояснив, що обвинувачений, який перебуває в залі суду, має таку ж статуру і зріст, як і особа, що вибігала з будинку.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дільничні інспектори Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, в судовому засіданні підтвердили, що 15 листопада 2014 року близько 10 год. 20 хв. вони прибули до дільничного пункту, розташованого в будинку №8 по пров. Хорольського в м. Полтава та помітили підозрілого громадянина в спортивному костюмі з капюшоном на голові, який вибіг із-за будинку з чорною барсеткою під рукою та вирішили його наздогнати.

Під час переслідування свідок ОСОБА_11 помітив, як втікач забіг до під`їзду будинку, закривши за собою двері. Підбігши до дверей, свідок побачив, як обвинувачений поспіхом оглянув вміст барсетки, залишив її та вибіг на вулицю, проте невдовзі був затриманий.

Після затримання і з`ясування даних про його особу, ОСОБА_8 разом з працівниками міліції з під`їзду будинку, де він залишив викрадену барсетку, забрав та добровільно видав в службовому кабінеті цю барсетку, пояснивши, що вона належить саме йому. При цьому був складений відповідний протокол.

Показання свідків є стабільними, логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та огляду місця події від 15 листопада 2014 року. Згідно даних цих протоколів, слідчий затримав ОСОБА_8 об 11 год. 40 хв. (а.с.78-81, 83-88).

Під час обшуку в обвинуваченого дійсно не було виявлено речей, про що обґрунтовано вказує захисник в апеляційній скарзі (а.с.80).

Проте адвокат залишив поза увагою, що ОСОБА_8 вже після затримання, о 12 год. 45 хв. цього ж дня, добровільно видав працівникам міліції барсетку чорного кольору, в якій знаходилися документи на ім`я ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 30 грн., мобільний телефон, фотоапарат та інші речі, про що був складений відповідний протокол (а.с.83-88).

Обставини видачі барсетки обвинувачений підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, відсутні протиріччя у змісті вказаних протоколів, про що наголошував захисник.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 14 листопада 2014 року близько 20 год. повернувся до своєї квартири, де в коридорі на тумбочці залишив чорну барсетку в якій знаходились телефон, фотоапарат, 30 грн., водійські права та інші речі. На наступний день, приблизно з 10 до 11 години він разом з сином вийшов на прогулянку з собакою і не зачиняв на замок вхідні двері. Повернувшись, дізнався про викрадення барсетки з речами. В подальшому все викрадене майно було йому повернуто працівниками міліції.

Такі обставини підтверджуються також дослідженими судом протоколами прийняття заяви потерпілого про крадіжку його майна, огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_5 , висновком про вартість викраденого майна №1612/6 від 16 грудня 2014 року (а.с.71-72, 82, 91-106). Доводи захисника про те, що деякі докази, зокрема, протоколи прийняття заяви про вчинення злочину, обшуку обвинуваченого, огляду місця події, висновок судової трасологічної експертизи, є неналежними та не підтверджують обставин вчинення ОСОБА_8 крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, не ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, вказані докази отримані у передбаченому законом порядку, як того вимагають приписи ч.1 ст.84 КПК України.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.23 КПК України, безпосередньо дослідив ці докази, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими і поклав в основу обвинувального вироку.

Відсутність в окремо взятому доказі конкретних даних про вчинення злочину саме ОСОБА_8 , зокрема і не встановлення відбитків його пальців у квартирі потерпілого, не спростовує висновок суду про доведеність вини обвинуваченого сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.

Адже кримінальне правопорушення являє собою певну сукупність відповідних явищ, предметів, процесів, що відбуваються в оточуючому середовищі. І тому суд обґрунтовано взяв до уваги саме сукупність наведених доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Доводи захисника про те, що висновок про вартість викраденого майна не може бути належним і допустимим доказом, оскільки зроблений не судовим експертом, суперечать закону.

Як вбачається з дослідженого судом висновку №1612/6, оцінювач ОСОБА_14 , який працює в ТОВ Регіональна оціночна компанія «Полтаваексперт», на підставі замовлення СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, визначив у гривнях ринкову вартість фотоапарата, телефону і барсетки (а.с.91-106).

При цьому до його висновку додані належним чином завірені копії сертифікатів Фонду державного майна України про реєстрацію ОСОБА_14 в Державному реєстрі оцінювачів.

Приписами п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» встановлено, що розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього
майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Враховуючи наведене, жодних підстав ставити під сумнів встановлену вартість викраденого майна, чи вважати висновок оцінювача недопустимим доказом, колегія суддів не вбачає.
Доводи захисника про те, що орган досудового розслідування не встановив належність виданої ОСОБА_8 барсетки спростовуються протоколом огляду, згідно якого в цій барсетці знаходилися документи на ім`я потерпілого та показаннями останнього про впізнання своєї речі.
Що стосується речових доказів, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника і вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на речові докази, як на доказ винуватості ОСОБА_8 . При цьому колегія суддів враховує, що суд першої інстанції ці докази не досліджував та не вказав, який саме речовий доказ підтверджує чи спростовує наявність чи відсутність і яких саме фактів та обставин.

Доводи захисника про те, що суд не прийняв окремого рішення по його клопотанню про визнання певних доказів неналежними та недопустимими суперечать положенням ч.1 ст.89 КПК України, оскільки, згідно цієї норми закону, с уд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Враховуючи наведене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до житла і правильно кваліфікував його за ч.3 ст.185 КК України.
Покарання призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим.

Отже, апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про посилання на речові докази як на доказ винуватості обвинуваченого.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4