Справа № 462/7575/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003283 від 01.10.2014р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою неповною освітою, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимий

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

сторона обвинувачення

прокурор ОСОБА_4

сторона захисту

Обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2014 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись на пішохідній частині поблизу входу в магазин «Рукавичка», що по вул. Городоцька, 76 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, відв`язавши поводок від металевої огорожі, таємно викрав собаку породи «Золотистий ретрівер», що належить ОСОБА_5 , яка залишила дану собаку прив`язаною до металевої огорожі навпроти входу у магазин «Рукавичка», що по вул. Городоцька, 76 у м. Львові, завдавши матеріальної шкоди потерпілій на суму 3500 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України відсутні.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання йому слід призначити із застосуванням ст. 75 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Речові докази у справі, а саме: собака, золотистого кольору, породи «Золотистий ретрівер», золотисто-рудої окраси, переданого на відповідальне зберігання ОСОБА_5 (а.с. 18) вважати повернутим власнику;

Ком пакт диск, наданий директором магазину «Рукавичка», на якому містяться 2 відео файли із камер спостереження (а.с. 40) залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя (підпис)
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1 .