Справа №1-9/08
Борзнянський районний суд
Чернігівської області в
головуючого судді Луговця
з участю прокурора Цуцола К.Г.
відкритому судовому засіданні
в залі суду в м.
Борзна справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с. Стрільники Бахмацького
району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
освіта середня, неодруженого, непрацюючого, не судимого в силу ст.89 КК України
в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.304 КК України, -
21 жовтня 2007 року близько 12-00 год. ОСОБА_1, знаходячись в стані
алкогольного сп”яніння, разом з неповнолітнім ОСОБА_2, з метою крадіжки чужого
майна прибув на охороняєму територію МТФ №1 ДГ “Іванівка” с. Іванівка
Борзнянського району, де проник в приміщення сараю, звідки таємно викрав 5
металевих решіток вартістю 7965 грн., чим спричинив ДГ “Іванівка” матеріальну
Крім того, ОСОБА_1, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, є неповнолітнім, 21 жовтня 2007 року шляхом умовляння, обіцянок про
винагороду та безкарність, викликав у нього бажання скоїти крадіжку металевих
решіток з сараю МТФ №1 ДГ “Іванівка” на загальну суму 7965 грн., чим втягнув
неповнолітньогоОСОБА_2 у злочинну діяльність.
недосягненням на час вчинення суспільно небезпечного діяння неповнолітнім
ОСОБА_2 віку, з якого настає кримінальна відповідальність, матеріали
кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2 були направлені до суду з постановою
для вирішення питтання про її закриття та застосування до неповнолітнього
примусових заходів виховного характеру.
Підсудний ОСОБА_1 в
судовому засіданні винним себе в пред”явленому обвинуваченні визнав повністю і
пояснив, що дійсно 21 жовтня 2007 року в період часу близько 12-00 год. він,
перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння,
взяв батькову кінну підводу й запропонував ОСОБА_2. поїхати в ліс за
грибами, на що останній погодився. Проїжджаючи біля МТФ №1 ДГ “Іванівка” він
повернув до одного з сараїв та наказав ОСОБА_2. відкрити ворота, що останній
відмовився зробити, а тому він сам відчинив ворота й разом з ОСОБА_2 на підводі
заїхали в сарай. Раніше він працював у ДГ "Іванівка" й знав, що в
сараї маються металеві решітки, які можна викрасти. Оскільки решітки були важкі
(близько 70 кг), то попросивОСОБА_2 допомогти завантажити їх на підводу, але
останній відмовився це зробити, на що він запевнив його, що про крадіжку ніхто
не дізнається й запропонував частину грошей від продажу викраденого. Після
цього, ОСОБА_2 погодився й за його наказом тримав коня за вуздечку, а він почав
завантажувати металеві решітки. Всього ними було викрадено 5 металевих решіток,
які вони відвезли до ОСОБА_4 та продали йому за 210 грн., з яких 100 грн. від
віддав ОСОБА_2. та просив його нікому не роказувати про крадіжку. На наступний
день, дізнавшись, що про скоєну ними крадіжку металевих решіток стало відомо
працівникам міліції, він разом з ОСОБА_2 забрали зазначені решітки в ОСОБА_4 та
відвезли їх назад на ферму. Про неповнолітній вік ОСОБА_2 йому було відомо.
Розкаюється в скоєному.
Заслухавши підсудного,
допитавши свідків і дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що
винність ОСОБА_1 в інкримінованих йому діяннях, крім власного визнання ним
своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Свідок ОСОБА_5 суду
пояснив, що 21 жовтня 2007 року близько 12-00 год. він, працюючи на МТФ №1 ДГ
“Іванівка”, в одному з сараїв помітив кінну підводу, біля якої стояв ОСОБА_2 та
тримав коня, а неподалік знаходився ОСОБА_1, який був у стані сп”яніння.
ОСОБА_1 просив його допомогти витягти з ями металеву решітку, на що він
відмовився і пішов у своїх справах. Через деякий час він помітив, що ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 на підводі поїхали з сараю, а на тому місці, де вони були відсутні металеві
решітки. Про даний факт він на наступний день повідомив завідуючій фермою та
працівникам міліції.
Свідок ОСОБА_6 суду
пояснив, що 21 жовтня 2007 року близько 12-00 год. він, працюючи на МТФ №1 ДГ
“Іванівка”, в одному з сараїв помітив кінну підводу, біля якої знаходився
ОСОБА_2 та утримував коня, а неподалік на проході стояв ОСОБА_1 На прохання
останнього він допоміг погрузити на підводу 2 металеві решітки; про те що дані
решітки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 викрадаються він не знав та не здогадувався, так як
думав, що ОСОБА_1 працює в господарстві й виконує якусь роботу по перевозці
решіток в інше місце.
Свідок ОСОБА_7суду
пояснив, що 21 жовтня 2007 року близько 11-30 год. до нього додому на кінній
підводі приїхали ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та запропонували купити металеві решітки, на
що він погодився, заплативши ОСОБА_1 210 грн. Дані решітки він придбавав для
власних потреб, про їх походження не цікавився, а йому про це ніхто не
розповідав. На наступний день знову приїхали ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та повідомили,
що ці решітки викрадені з ДГ “Іванівка” і їх треба повернути, що він і зробив.
Показання підсудного
ОСОБА_1 повністю узгоджуються з показаннями зазначених свідків та
протоколом огляду місця
події від 22 жовтня 2007 року (а.с.12), згідно якого в сараї МТФ №1 ДГ
“Іванівка” маються вигрібні ями, які закриті металевими решітками, й зав.
фермою ОСОБА_8 21 жовтня 2007 року було
виявлено нестачу 8 таких решіток вагою близько 70кг кожна;
виявлення та вилучення від 22 жовтня 2007 року (а.с.20), згідно якого в сараї
МТФ №1 ДГ “Іванівка” на підлозі знаходяться 5 металевих решіток й присутня при
цьому ОСОБА_9 пояснила, що дані решітки були викрадені з цього сараю 21 жовтня
2007 року та привезені на наступний день близько 17-00 год. ОСОБА_1;
протоколом зважування
від 22 жовтня 2007 року (а.с.22), згідно якого вага однієї металевої решітки
актом інвентаризації
ТМЦ від 22 жовтня 2007 року (а.с.25-26), згідно якого по ДГ “Іванівка” значиться
нестача металевих решіток;
судово-товарознавчої експертизи №1582-1583к від 26 листопада 2007 року
(а.с.52-54), згідно якого вартість 5 чавунних решіток, вагою 70кг кожна, з
урахуванням ступеня зносу станом на 21 жовтня 2007 року складає 7965 грн.;
протоколом відтворення
обстановки та обставин події від 18 грудня 2007 року (а.с.49) за участю
ОСОБА_1, де під час проведення даної слідчої дії останній розказував та
показував про обставини викрадення ним спільно з ОСОБА_2 5 металевих решіток з
МТФ№1 ДГ “Іванівка”.
аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_1
своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, із
врахуванням ознаки проникнення в приміщення, скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.185 КК України; також, враховуючи, що ОСОБА_1 шляхом умовляння, обіцянок про
винагороду та безкарність, викликав у неповнолітнього ОСОБА_2 бажання скоїти
крадіжку чужого майна з проникненням в приміщення, то тим самим він втягнув
неповнолітньогоОСОБА_2 у злочинну діяльність, чим скоїв злочин, передбачений
ст.304 КК України, і його дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно.
враховуючи що згідно ст.26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна
участь декількох суб”єктів злочину у вчиненні умисного злочину, а у
відповідності до положень ч.1 ст.18, ч.2 ст.22 КК України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, не досяг віку, з якого може наставати кримінальна
відповідальність, тобто він не є суб”єктом злочину, тому суд вважає за
необхідне виключити з об”єму звинувачення підсудного кваліфікуючу ознаку
“попередня змова групи осіб”.
Вирішуючи питання про
вид та міру покарання підсудному, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної
небезпечності скоєних ним злочинів, які за законом віднесено до категорії
тяжких злочинів (ч.3 ст.185 КК України) та злочинів середньої тяжкості (ст.304
КК України), пом”якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.
судимий в силу ст.89 КК України, за
місцем проживання характеризується негативно.
судово-наркологічної експертизи (а.с.71) ОСОБА_1 страждає хронічним
алкоголізмом та потребує примусового лікування. Однак, враховуючи, що
алкоголізм не належить до категорії хвороб, які становлять небезпеку для здоров”я інших осіб, що
узгоджується з положеннями п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7
від 03.06.2005р. “Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та
примусового лікування”, то суд не
находить підстав для застосування відносно підсудного ст.96 КК України.
пом”якшують покарання підсудного, є щире каяття та відшкодування заподіяного
збитку, про що свідчить повернення ним викраденого майна та відсутність
матеріальних претензій з боку ДГ “Іванівка”.
обтяжують покарання підсудного, є скоєння злочину в стані алкогольного
Суд вважає за
необхідне виключити з обтяжуючих покарання підсудного обставин “вчинення
злочину з використанням малолітнього”, так як дії ОСОБА_1 в цій частині мають
самостійну кваліфікацію за ст.304 КК України.
Таким чином, виходячи
з тяжкості вчинених підсудним злочинів, наявності декількох пом”якшуючих
покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчинених ним діянь, суд
вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_1 ст.75 КК України зі звільненням його
від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом
визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконуватиме
покладені на нього обов”язки.
викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -
ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК
України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення
ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.304 КК України,
і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років
На підставі ст.75 КК України
засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання призначеного вироком
суду з випробуванням з іспитовим строком в 2 (два)
роки, зобов'язавши його відповідно до ст.76 КК України не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти його про зміну місця проживання чи роботи та періодично з”являтися
до нього для реєстрації.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_1
залишити попередній - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.
Речові докази по справі: 5 металевих решіток, які знаходяться на
відповідальному зберіганні в ДГ “Іванівка”, - повернути законному власнику ДГ
Стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь держави за проведення
судово-товарознавчої експертизи судові витрати в сумі 250,40 грн.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської
області через Борзнянський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.
Суддя Борзнянського районного суду