АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/409/15 Справа № 695/5205/14-к Категорія: ч.3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні неповнолітніх дітей чи будь-яких інших осіб немає, інвалідом будь-якої групи не є, раніше судимому: 18.03.2014 року Золотоніським міськрайонним судом за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1020 грн., який сплатив,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовий строком 1 (один) рік та покладено обов`язки передбачені п.3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання втратив свою дію та судом не застосовувався.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на утриманні неповнолітніх дітей чи будь-яких інших осіб немає, інвалідом будь-якої групи не є, раніше судимий: 1) 21 січня 2013 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч.1 ст. 190 КК України до 1 р. 6 міс. обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 р. 6 міс, 4.06.2013 року постановою Золотоніського міськрайонного суду відмінено звільнення від покарання з іспитовим строком і направлений в місяця позбавлення волі, 5.06.2014 року звільнений від відбуття покарання відповідно до Закону України «Про амністію»; 2) 13.11.2014 року Золотоніським міськрайонним судом за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який не сплачено,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за новим вироком покарання приєднано не відбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 13.11.2014 р. у виді штрафу в розмірі 850 грн. та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та сплати штрафу у розмірі 850 грн.

Обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою - взявши його під варту в залі суду.

Вирішено стягнути з засудженого ОСОБА_7 половину витрат на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз в сумі - 313 грн. 50 коп. на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Вирішено стягнути з засудженого ОСОБА_8 половину витрат на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз в сумі - 313 грн. 50 коп. на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що вони за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу, через вікно, проникли в домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, умисно, з метою особистого збагачення вчинили крадіжку відбійного молотка марки «italtekno hummer» вартістю 3497,89 грн., що належить ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зникли.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, вважає, що вирок Золотоніського міськрайонного суду від 05.03.2014 року підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Зазначає що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 невірно застосував положення ст. 71, 72 КК України, приєднавши до призначеного за новим вироком покарання невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 13.11.2014 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. та остаточно призначив до відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та сплати штрафу у розмірі 850 грн.. Просить вирок суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання із застосуванням ст. 71, 72 КК України. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Крім того прокурор, який здійснював повноваження прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , відмовився від поданої ним апеляції від 06 квітня 2015 року вх. №4887/15, про що свідчить його заява від 29 квітня 2015 року вх. №6001/15.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а також фактичні обставини справи, вважає що вирок суду першої інстанції відносно нього є несправедливим, і незаконним в частині міри покарання. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, яким призначити йому менш суворе покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану прокурором апеляцію від 17 березня 2015 року вх. №3854, та просила її задоволити з наведених в ній підстав, також підтримала частково апеляцію від 06 квітня 2015 року вх. №4887/15, крім того зазначила, що відповідно до вимог закону покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляцію, та просив застосувати до нього вимоги ст. 69, 75 КК України, крім того просив врахувати його каяття, позитивні характеристики та відсутність претензій до нього з боку потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі.

Згідно ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції є істотне порушення кримінально процесуального закону.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, місцевий суд в підготовчій стадії розгляду справи, не звернув увагу, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

За положеннями п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже в обвинувальному акті повинно бути як виклад фактичних обставин події так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини.

В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії підозрюваної особи.

В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 337 судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а не щодо підозрюваної особи.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру, а обвинувачення не висунуто, тому справу не можливо розглядати по суті якщо особі не висунуто обвинувачення.

Вказаний факт також підтверджується розпискою про отримання копій обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування, відповідно до якої обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування отримали підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку місцевого суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції з підготовчої стадії.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як вбачається з обвинувального акту, (а.с. 5), в порушення вимог ч.3 ст. 291 КПК України, він підписаний лише заступником начальника СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області майором міліції ОСОБА_11 ..

Суд не вирішив у підготовчому судовому засіданні питання про відповідність обвинувального акта КПК, як того вимагається в п.3 ч.3 ст. 314 КПК України.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення і, крім іншого, порушують право обвинуваченого на захист, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

В зв`язку зі скасуванням вироку місцевого суду, яким ОСОБА_7 було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку колегії суддів, обраний відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає безумовному скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду апеляційної інстанції негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :