АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/521/15 Справа № 705/2797/14-к Категорія: ч.2 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.12.2011 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку

визнано не винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 307 КК України та виправдано за недоведеністю винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 органами досудового слідства обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також в незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів.

Як вказано в обвинувальному акті: « ... гр. ОСОБА_7 - невстановленого досудовим розслідуванням часу та дати, при невстановлених обставинах, придбав одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл., заповнений до позначки 1,8 мл. рідиною коричневого кольору, та впевнившись в тому, що в даному шприці перебуває наркотичний засіб незаконно його придбав, після чого став його незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Він же, 09 грудня 2013 року близько 16 години 45 хвилин - перебуваючи неподалік приміщення Уманського пологового будинку, що по вул. П. Комуни, м. Умані Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, незаконно збув за 140 гривень гр. ОСОБА_10 , одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл., який був заповнений до позначки 1,8 мл. рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2/2008 від 10.12.2013 року - містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - ацетильований опій. Маса наркотичного засобу в перерахунку на суху речовину складає 0,1782 грама ...» .

Таким чином орган досудового слідства інкримінує обвинуваченому «... незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 307 КК України ...».

Дане обвинувачення підтримано прокурором в суді, який вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України є правильною, а факт вчинення злочину доведеним дослідженими під час досудового та судового слідства доказами.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор, подав апеляцію з доповненнями, в якій вказує, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Також зазначає, що суд першої інстанції поверхово підійшов до дослідження обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину та побудував своє рішення на суперечливих, достатньо не перевірених доказах. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора та просила її задоволити з посиланням на незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають, що вирок суду є законним та обґрунтованим, і його необхідно залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог судом першої інстанції не дотримано.

Згідно ст. 409 КПК України підставами для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст. 374 КПК України 2012 року та постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлено підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдування підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Проте, суд першої інстанції дані вимоги закону не виконав, поверхово підійшов до дослідження обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину та побудував своє рішення на суперечливих, достатньо не перевірених доказах.

Виправдовуючи ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно не взявши до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження, суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У відповідності до положень ст. 349 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватись, та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і у разі необхідності може бути змінений.

При цьому, всупереч вказаним вимогам КПК України судом було відмовлено в клопотанні прокурора про допит особи із зміненими анкетними даними, яка здійснювала оперативну закупку, що на думку колегії суддів суттєво впливає, на обсяг доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 і на законність вироку вцілому.

При прийнятті рішення про відхилення клопотання прокурора судом залишено поза увагою відповіді із Уманського МВ УМВС України в Черкаській області про те, що особа із зміненими анкетними даними, яка здійснювала оперативну закупку, оголошена в розшук працівниками Уманського МВ УМВС України на підставі подання Уманського МП Уманського МВР КВІ УДПтС України в Черкаській області.

Відмовивши в задоволенні вказаного клопотання, суд не дотримав положень ст. 22 КПК України щодо забезпечення змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Посилання місцевого суду на той факт, що прокурор ОСОБА_11 , не мав повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні, оскільки постанова про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 20 листопада 2013 року не підписана уповноваженою особою - заступником прокурора міста Умані, юристом 1 класу ОСОБА_12 , на думку колегії суддів не є підставою для виправдування обвинуваченого ОСОБА_7 , а слугує лише підставою для винесення ухвали про допущені порушення під час провадження досудового розслідування відносно органів досудового розслідування. Крім того прокурором в апеляційному суді надано завірену копію постанови прокурора міста Умані про призначення прокурора ОСОБА_11 в кримінальному провадженні.

В порушення положень ст. 96 КПК України про з`ясування достовірності показань свідків суд першої інстанції вдався до власних висловлювань про те, що свідки у провадженні є раніше судимими особами, а тому їх покази судом не можуть бути прийняті як доказ. Проте такі висновки суду, є помилковими та суперечать кримінальному процесуальному закону, а саме ч.2 ст. 96 КПК України, оскільки вимоги про несудимість свідків для визнання їх показань належними та допустимими доказами у Кримінальному процесуальному кодексі України відсутні.

Той факт, що під час допиту осіб в якості свідків в судовому засіданні вони приводяться до присяги та попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, є достатніми підставами для прийняття до уваги їх свідчень.

Також, на думку колегії суддів, слід звернути увагу, що свідки, допитані в суді першої інстанції, також давали показання, які підтверджують вину ОСОБА_7 .. Проте суд першої інстанції, не вжив заходів, що до перевірки їх показань, у тому числі шляхом допиту легендованої особи, натомість обмежився лише критичною оцінкою показань осіб, які були запрошені в якості понятих при проведенні НСРД стосовно ОСОБА_7 ..

Так, відповідно до ч.2 ст. 421 КПК України, виправдувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасований лише у разі, якщо апеляційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник, а також на підставі апеляційної скарги обвинуваченого, його захисника з мотивів і підстав виправдання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку місцевого суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки місцевим судом допущено порушення вимог ст. 412 КПК України, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Тому при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції необхідно перевірити доводи викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, та дати їм оцінку.

Згідно п.6 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за апеляційними скаргами на вирок суду першої інстанції має право скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 410, 411, 412, 415 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора задоволити.
Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року, відносно ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :