В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/2173/14-к
Провадження № 1-кп/0274/37/15
25.02.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/2173/14-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.07.2005року Іллічевським районним судом м. Маріуполя за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 18.01.2008 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 14 днів.
- 21.01.2011року Іллічевським районним судом м. Маріуполя, за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, 14.10.2013 року звільненого умовно-достроково 1 рік 3 місяці 17 днів;
- 11.08.2014 року Володарським районним судом Донецької області за ст. 185 ч.2, 72, 71 ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
за ч. 2 ст. 185, 395 КК України,
за участю :
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , працюючи на посаді слюсаря Бердичівського геріатричного пансіонату, розташованого за адресою: м. Бердичів, пров. Перемоги 4, маючи доступ до приміщень пансіонату 28.02.2014 року близько 09 год. 00 хв. увійшов в кімнату № 66 вказаного пансіонату, яка виділена для сумісного проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , де побачив DVD програвач «ОРЕRА ОР-955» належний останньому та у нього виник умисел на повторне викрадення чужого майна. Не видаючи своїх злочинних намірів, переслідуючи особисті корисливі мотиви, діючи таємно, ОСОБА_3 дочекався виходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з кімнати, після чого знову увійшов до неї та таємно викрав DVD програвач «ОРЕRА ОР-955». належний ОСОБА_7 , спричинивши матеріальної шкоди на суму 735 грн..
Після вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з таємним викраденням чужого майна, будучи викритим, ОСОБА_3 , усвідомлюючи наслідки вчиненого діяння, а також з метою ухилення від адміністративного нагляду та кримінального переслідування, будучи попередженим про наслідки порушення встановлених правил адміністративного нагляду, самовільно, без інформування органів міліції, залишив місце свого проживання розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виїхавши у невідомому напрямку та не прибув на реєстрацію до Бердичівського МВ у визначений день 03.03.2014 року При послідуючих перевірках ОСОБА_3 , порушуючи заборону встановлену згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду, був відсутній за місцем проживання в період часу з 22.00 до 06.00 з 03.03.2014 до 13.03.2014.
В судовому засіданні ОСОБА_3 , вину у вчиненні злочинів визнав повністю. Згідно його показань вбачається, що вину у вчиненні крадіжки він визнав повністю, а за ст. 395 КК України - частково. ОСОБА_3 показав, що він працював в Бердичівському геріатричному пансіонаті слюсарем. Доступ в кімнати для нього був вільний. 28.02.2014 року ранком робив обхід кімнат. В кімнаті № 66 знаходився потерпілий ОСОБА_7 , з яким він поспілкувався та вийшов. Приблизно через 20 хвилин він знову повернувся в кімнату № 66. В ній уже нікого не було. Побачив ДВД, забрав його з тумбочки, заховавши під светр і пішов на вулицю. Коли зайшов за двір будинку, програвач викинув у смітник, щоб потім забрати. В подальшому ДВД програвач знайшов двірник та повернули потерпілому. У вчиненому щиро розкаюється. ОСОБА_3 також показав, що йому був встановлений адміністративний нагляд. 3 березня 2014 року він зателефонував своїй бабусі, яка проживає в м.Маріуполі, та повідомила, що захворіла. В цей же день він ввечері сів на потяг та поїхав в м.Маріуполь. Перед поїздкою дільничного не повідомляв, що поїде, так як все сталося швидко і у нього не було можливості зателефонувати. Пізніше дільничного повідомив де він знаходиться. Він не збирався ухилятися від адміністративного нагляду. Постійно був на звязку. Першим йому зателефонував дільничний. Це було 06.03.2014 року. Повернувся в м.Бердичів він 16.04.2014 року. Просить звільнити його від покарання на підставі амністії.
По епізоду таємного викрадення майна у потерпілого ОСОБА_7 вина обвинуваченого стверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.02.2014року, ОСОБА_7 заявив, що 28.02.2014 року, близько 09 години невідома особа проникла в кімнату № 66 Бердичівського геріатричного пансіонату, в якій він проживає та викрала ДВД програвач вартістю 735 гривень (а.п.2).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 28.02.2014 року та ілюстрованої таблиці до протоколу, оглянуто місце вчинення злочину Бердичівський геріатричний пансіонат, розташований за адресою: м.Бердичів, провул.Перемоги, 4. Під час огляду в кабінеті директора на одному із стільців виявлено матерчату сумку в брудному стані, яка має декілька відділів. При огляді сумки виявлено портативний ДВД програвач „Опера. Також оглянуто кімнату № 66 вказаного пансіонату, розташування в ній предметів. При цьому оглянуто тумбочку, на якій міститься подовжувач з контактним кабелем та блок живленням ( а.п.4-9).
Вартість викраденого обвинуваченим ДВД програвача „Опера встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи № 2 від 20.03.2014 року ( а.п.48).
Відповідно до постанови слідчого від 21.03.2014 року, DVD програвач «ОРЕRА ОР-955», визнаний речовим доказом, приєднаний до матеріалів провадження та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 ( а.п.49).
Згідно протоколу огляду від 21.03.2014 року, оглянуто конверт з компактдиском. Із застосуванням комп`ютерної техніки встановлено, що на компактдиску містяться 4 відеофайли, на який є відеозаписи, що стверджують факт знаходження ОСОБА_3 в Бердичівськогому геріатричному пансіонаті, зафіксовано час коли він зайшов та вийшов з кімнати № 66 даного пансіонату ( а.п.54-56).
Постановою слідчого від 22.03.2014 року оглянутий копакт диск із записаними на ньому відеофайлами визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів провадження ( а.п.57).
По епізоду самовільного залишення ОСОБА_3 місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду вина обвинуваченого стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та дослідженими письмовими доказами.
Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що відносно ОСОБА_3 був встановлений адміністративний нагляд. Обвинувачений був письмово попереджений про наслідки ухилення від адміністративного нагляду, в тому числі про кримінальну відповідальність. ОСОБА_3 згідно встановлних обов`язків повинен був один раз реєструватися в міліції. В березні 2014 року при відвідуванні ОСОБА_3 за місцем проживання, встановив, що він відсутній. Він телефонував йому на мобільний телефон і обвинувачений сказав, що поїхав з міста. Його дружина повідомила йому, що обвинувачений поїхав в м.Маріуполь. В подальшому на його телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідав. В м.Бердичеві ОСОБА_3 не було протягом місяця.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 їх чоловік. На початку березня 2014 року вона прийшла в міліцію заявити про викрадення ноутбука. Дільничний запитав її про чоловіка і повідомив, що він щось накоїв на роботі. Вона відповіла, що чоловіка немає. Зателефонувала його бабусі, яка проживає в м.Маріуполі, але та їй сказала, що чоловіка немає. Через декілька днів вона знову зателефонувала бабусі, на що та відповіла, що чоловік є, але не може розмовляти, так як п`яний. Про свій від`їзд у м.Маріуполь ОСОБА_3 їй не повідомляв, коли він поїхав вона не знала. Повернувся чоловік приблизно через місяць. За той час коли його не було, приблизно 3 4 рази до неї до дому приходив дільничний.
Відповідно до постанови судді Бердичівського міськрайонного суду від 21.01.2014 року, ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з наступними обмеженнями: заборона виходу з будинку за місцем проживання; реєстрація в органах внутрішніх справ один раз на місяць ( а.п.69).
Із вказаною постановою ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний запис від 03.02.2014 року на копії постанови ( а.п.69).
Згідно графіку проведення перевірок адмінаглядного ОСОБА_3 дільничним ОСОБА_8 відмічено про відсутність останнього 03.03.2014 року за місцем проживання ( а.п.91).
Відповідно до довідки про результати проведення бесіди з піднаглядним, ДІМ Бердичівського МВ ОСОБА_8 розяснив про необхідність дотримання встановлених судом правил адміністративного нагляду ( а.п.96).
Згідно записів в реєстраційному лиску на ОСОБА_3 , останній 03.03.2014 року не зявлявся на реєстрацію в міліцію ( а.п.92).
Відповідно до записів в листках контролю за дотриманням установлених обмежень дій піднаглядного, ОСОБА_3 починаючи з 03.03.2014 року був відсутній за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в дні перевірки його ДІМ Бердичівського МВ ( а.п.93,94).
Про відсутність ОСОБА_3 за місцем проживання, починаючи з 03.03.2014 року по 16.03.2014 року стверджується також рапортами дільничного Бердичівського МВ ОСОБА_8 ( а.п.107- 110).
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно , доведеною і кваліфікує його дії за ст.185 ч.2 КК України.
Дії ОСОБА_3 , які виразилися в самовільному залишенні особою місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, суд кваліфікує за ст..395 КК України.
Обираючи вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої та невеликої тяжкості, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисливі злочини, судимості не погашені, за місцем роботи характеризується негативно, одружений, вину у вчиненні злочину визнав частково, суд також враховує стан здоровя обвинуваченого.
Обставин, що помякшують покарання ОСОБА_3 , суд не встановив.
Обставиною, що відповідно до ст.67 ч.1 п.1 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочину.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 395 КК України у виді арешту, а за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, з призначенням покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.. 70 ч.1 КК України.
Враховуючи, що вказані злочини ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Володарським районним судом Донецької області від 11.08.2014 року, остаточне покарання обвинуваченому суд призначає відповідно до ст.70 ч.4 КК України.
На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Заява ОСОБА_3 про застосування відносно нього Закону України „Про амністію у 2014 році та звільнення від покарання в звязку із хворобою не підлягає задоволенню, оскільки він має дві непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів згідно вироків від 13.07.2005 року та 21.01.2011 року.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".
Згідно зі ст. 4 п."в" Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Цивільний позов в справі не заявлено.
Процесуальні витрат на залучення експерта в звязку із проведенням судово-дактилоскопічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України , суд -
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 395 КК України, призначивши покарання:
- за ст..185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки;
- за ст..395 КК України у виді арешту на строк 5 (пять) місяців.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком Володарського районного суду Донецької області від 11.08.2014 року, бульш суворим, що призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
До набрання вроком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання з 17.04.2014 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання те покарання, що відбуте за попереднім вироком за період з 11.08.2014 року по 25.02.2015 року.
Відмовити ОСОБА_3 в застосуванні відносно нього Закону УкраїниПро амністію в 2014 році.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов"язані із залученням експерта для проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 147, 42 грн.
Речові докази: ДВД програвач, який переданий потерпілому ОСОБА_7 залишити власнику; компакт диск і відеозаписами залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: