справа № 462/3844/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніш судимого 27.07.2009 року Стрийським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі; 10.09.2012 р. за ст. 186 ч.2 КК України Залізничним районним судом м. Львова до 4 років позбавлення волі, звільненого 13.02.2015 року за відбуттям покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, що надійшов до суду ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин. Так,13.05.2015 близько 18.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Городоцька в м. Львові, неподалік ресторану «Тарон», маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із погрозою застосування насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів майном неповнолітнього ОСОБА_5 , а саме: грошима в сумі 20 грн., кросівками, вартістю 700 грн., светром, вартістю 300 грн., срібним ланцюжком, вагою 5 гр., вартістю 300 грн., срібним хрестиком, вагою 3 гр., вартістю 180 грн., чим завдав неповнолітньому потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1500 грн., після чого з місця скоєння правопорушення втік.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені обвинуваченням обставини скоєння злочину, а саме що дійсно він 13.05.2015 р. близько 18.30 год. на вул. Городоцькій в м. Львові, неподалік ресторану «Тарон», зустрів потерпілого, став вимагати шляхом погроз віддати йому одяг, кросівки, речі,гроші, які той мав при собі. Потерпілий сильно злякався та все віддав. Наступного дня він був затриманий працівниками міліції, які вилучили в нього всі речі потерпілого. У скоєному кається, просив не позбавляти волі.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ст. 186 ч.2 КК України як умисні, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна(грабіж), вчинені повторно, поєднані з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що обтяжують покарання, також особу обвинуваченого, його характеристику, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілим заявлений не був.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до дня набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 враховувати з дня тримання під вартою з 15 травня 2015 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1