УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
лютого 2007 року.
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - Топчий В.М. судців - Рижовой І.М.

-Осоченко A.M.

за участю
прокурора -Бистряковой Д.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Сімферополі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 10 січня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець
м. Феодосія АР Крим, громадянин України, раніше судимий: 10.07.2002 року за ч. 1 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення
волі, 10.12.2002 року за
ч. 1 ст. 185 КК та на
підставі ч. 4 ст. 70 КК на З роки
позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 09.09.2004 року на 9
місяців; засуджений за ч. 2
ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

Вирішено питання
про речові докази.

Згідно з вироком
суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 07.10.2006 року, близько о 9
годині, у приміщенні торговельного центру „Шопен" по пр. Кірова № 7-а у м.
Сімферополі з ящика стола вчинив відкрите викрадення майна, що належить
ОСОБА_2. Злочинні дії помітила ОСОБА_3, почала кричати, після чого дії ОСОБА_1
стали носити відкритий характер. ОСОБА_1, не маючи можливості розпорядитися
викраденим, з метою удержання викраденого, почав тікати, але був затриманий
біля виходу з приміщення торговельного центру.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 просить про зниження покарання з застосуванням ст. 69 КК України і
перекваліфікацію його дії з ч. 2
ст. 15, ч. 2 ст. 186 на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення скарги без задоволення, а вироку без
змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів не находить підстав для її задоволення.

Справа № 11 -271 Головуючий у першій інстанції - Лебідь О.Д.

Категорія ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач
-
Топчий В.М.

Згідно з
вимогами ст. 365 КПК
України в апеляційному порядку не перевіряються фактичні обставини справи, якщо
відповідно до вимог частини 1
ст. 299 КПК
України докази не досліджувалися.

У зв'язку з тим,
що учасники судового процесу не заперечували проти дослідження доказів щодо
фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, суд відповідно до вимог
ст. 299 КПК
України визнав недоцільним дослідження цих обставин. При цьому суд, з'ясувавши
можливість розгляду справи за скороченим порядком, роз'яснив наслідки такого
розгляду.

Як під час
досудового слідства, так і в судовому засіданні засуджений визнавав себе винним
у замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Суд всебічно і
повно дослідив обставини справи, дав зібраним доказам належну оцінку, а дії
засудженого ОСОБА_1 за ч. 2
ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України
кваліфікував вірно і обрав йому покарання у відповідності до чинного
законодавства.

Висновок суду
про доведеність винності ОСОБА_1 в замаху на відкрите викрадення чужого майна,
вчиненене повторно, відповідає фактичним обставинам справи й обгрунтований
зібраними у справі доказами в їх сукупності, у тому числі показаннями
засудженого, який визнав себе винним у вчиненні грабежу.

В апеляції ОСОБА_1 послався на те, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, однак ці доводи він не обґрунтував.

З матеріалів
справи вбачається, що дії ОСОБА_1 були розпочаті як крадіжка, але в процесі
вчинення злочину переросли у відкрите викрадення, які усвідомлювались ним,
оскільки його з викраденим переслідувала потерпіла, після чого він був затриманий
у приміщенні торговельного центру охоронником і не мав можливості розпорядитися
викраденим.

За наведених
обставин посилання в апеляції засудженого на необхідність перекваліфікації його
дій з ч. 2 ст. 186 КК України на ч.
2 ст. 185 КК України слід визнати
безпідставним.

Під час розгляду
справи достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_1 ст. 69 КК України судом
не встановлено. При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, а також усі
обставини справи (в том числі й ті, на які є посилання у апеляції). Отже
підстав для зниження покарання засудженому колегія суддів не знаходить.

Будь-яких даних
про порушення органами досудового слідства чи судом норм кримінального або
кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або
скасування судових рішень не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 10
січня 2007 року
стосовно ОСОБА_1 - без
змін.