АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/930/15 Справа № Б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 липня 2015 року про накладення заборони на використання та розпорядження майном, -

В с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 липня 2015 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Дніпропетровській області та накладено заборону на використання та розпорядження належним ОСОБА_7 майном, а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 «Lexus RX 350», VIN код НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль марки «Lexus RX 350» VIN код НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ключ запалення від вказаного автомобіля.

Обґрунтовуючи обставини заборони на користування майном, слідчий суддя вказав, що СВ УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000100, відкритому за ст. ст. 258-5 ч. 2, 290 КК України, відповідно до якого громадяни України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах представників терористичних організацій «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка», організували у місті Дніпропетровську протиправну схему з реалізації автотранспортних засобів, отриманих у незаконний спосіб на території, підконтрольних вказаним організаціям, шляхом перероблення, заміни номерів агрегатів автомобілів. Отримані від продажу автомобілів грошові кошти вказані особи у подальшому передають представникам терористичних груп (організацій) з метою використання останніми для фінансового забезпечення їх протиправної діяльності. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що вказане майно могло бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, а також могло бути предметом злочину, тому відповідає критеріям, наведеним у п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України.

З вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_7 , яка подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та повернути належне їй майно.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм чинного законодавства, передбаченого нормами КПК України. Звертає увагу на те, що при вирішенні питання про накладення заборони на використання та розпорядженням належним майном, ні слідчий суддя, ані орган досудового розслідування не встановили чи було вказане майно, безпосередньо знаряддям, засобом або все ж таки предметом кримінального правопорушення, немає жодних підстав для висновку про відповідність належного майна критеріям, визначеними у п.п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України. Також ОСОБА_7 вказує на те, що у межах кримінального провадження жодній особі підозра не пред`явлена. Відповідно до довідки-рахунку № 1201, автомобіль з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 належить їй на праві власності, вона не є фігурантом в жодному кримінальному провадженні, її право власності є непорушним, оскільки набуто на законних підставах. Таким чином слідчий суддя не встановив фактичні обставини кримінального провадження, які давали би законні підстави для застосування заборони.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляції, думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим і вказував про те, що майно на яке накладено заборону відповідає критеріям, вказаним у ст. 167 КПК України, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, СВ УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000100, відкритому за ст. ст. 258-5 ч. 2, 290 КК України, відповідно до якого громадяни України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах представників терористичних організацій «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка», організували у місті Дніпропетровську протиправну схему з реалізації автотранспортних засобів, отриманих у незаконний спосіб на території, підконтрольних вказаним організаціям, шляхом перероблення, заміни номерів агрегатів автомобілів.

З витягу ЄРДР вбачається, що відносно автомобіля Lexus RX 350» VIN код НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на даний час зареєстрований на ОСОБА_7 , невстановленими особами було здійснено підробку та заміну ідентифікаційних номерів кузову та двигуна.

Так, у ході проведення обшуку із залученням спеціаліста експерта НДЕКЦ при ГУМВС України у Дніпропетровській області, в автомобілі Lexus RX 350» VIN код НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , експерт вказав, що по краям дублюючих носіїв інформації з номером VIN, які розташовані по кузову автомобіля були виявлені сліди мікроволокон та інше.

03 липня 2015 року слідчий в ОВС СВ УСБ України у Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що транспортний засіб, на який накладено арешт, має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження факту вчинення особами кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 258 5, ст. 290 КК України.

03 липня 2015 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого про арешт майна було задоволено.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Слід зазначити, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, яке вилучено 03.07.2015 року в ході проведення обшуку, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме те, що зазначене в клопотанні слідчого майно могло бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди. Крім того, слідчий суддя погодився з тим, що автомобіль міг бути предметом злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того слід зазначити, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, доводи апелянта, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб, оскільки не встановлено достовірних відомостей про отримання автомобіля злочинним шляхом є безпідставними, оскільки вищевказаний транспортний засіб, міг бути предметом злочину і вказані обставини підлягають ретельній перевірці в ході досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 про скасування ухвали суду - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 липня 2015 року про накладення заборони на використання та розпорядження майном свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 «Lexus RX 350», автомобілем «Lexus RX 350» VIN код НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ключем запалення від вказаного автомобіля - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: