Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/374/14-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, судимого:
- 05.03.1999 року Олевським районним судом Житомирської області за ст.17, ч.1 ст.117; ст.17, ч.1 ст.118, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на чотири роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 08.06.2000 року згідно Закону Україн «Про амністію» від 11.05.2000 року;
- 28.12.2000 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.17, ч.2 ст.117 КК України (в редакції 1960 року) на шість років позбавлення волі. 07.07.2004 року згідно постанови цього ж суду невідбуту частину покарання змінено на більш м`яку, у виді обмеження волі на два роки 18 днів. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.12.2004 року, звільнено від відбування покарання умовно-достроково на один рік шість місяців та два дні;
- 17.05.2005 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.152, ст.71 КК України (в редакції 2001 року) на сім років шість місяців позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України звільненого 03.11.2010 року відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.10.2010 року, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання: один рік дев`ять місяців вісім днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

Обвинувачений ОСОБА_3 , 02 листопада 2014 року, об 20 годині 00 хвилин, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , де розпиваючи алкогольні напої із ОСОБА_6 , під час сварки, на грунті якої у ОСОБА_3 , раптово виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . З цією метою та проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків (настання смерті ОСОБА_6 ), від вчинених ним дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, ОСОБА_3 , схопивши своїми руками ОСОБА_6 , за одяг на плечах, і в процесі тяганини між ними, ОСОБА_6 , вивернувся із рук ОСОБА_3 , та невстоявши на ногах впав своїм тілом, а саме животом на дерев`яний стілець, а ОСОБА_3 , в свою чергу, невтримавшись на ногах, упав зверху на ОСОБА_6 , своїм тілом, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в м`які тканини передньої стінки живота; розривів бриж тонкої та товстої кишок; масивних крововиливів в брижу кишок, які відповідно до висновку експерта за № 159 від 24.11.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.119 КК України визнав повністю, і на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, однак згоден відповідати на запитання суду. Жалкує про те, що сталося. Сварка виникла між ним та ОСОБА_6 , через те, що він образив старшого брата ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 , який на даний час знаходиться в зоні АТО. Він хапав за плечі ОСОБА_6 , з метою заспокоїти останнього, оскільки той його вдарив і вони разом впали на стілець. Стверджує суду про те, що небажав настання смерті ОСОБА_6 , оскільки вони були друзями і причин чи бажання вбивати свого друга ОСОБА_6 , у нього не було. Якби він не перебував у стані алкогольного сп`яніння то цього б не сталося. У вчиненому щиро кається, просить вибачення у потерпілого. Згоден із цивільним позовом потерпілого ОСОБА_5 , так як завдав шкоди всій родині потерпілого, однак заявлений цивільний позов ОСОБА_5 , до нього визнає частково, а саме: в частині завданої матеріальної шкоди повністю, в частині завданої моральної шкоди не у тому розмірі, в якому просить потерпілий, вважає, що розмір моральної шкоди значно завищений.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , надав суду показання про те, що він є рідним братом ОСОБА_6 . Його покійний брат ОСОБА_6 , за життя тимчасово мешкав у будинку АДРЕСА_2 , що належить їхньому старшому брату ОСОБА_7 , який на даний час перебуває в зоні АТО. Так, 03.11.2014 року, об 06 годині 00 хвилин його повідомив ОСОБА_8 , про те, що його брат ОСОБА_6 , погано себе почуває. Коли він прийшов до будинку за вказаною адресою то ОСОБА_6 , лежав у спальній кімнаті на дивані. У будинку речі були розкидані, на столі стояли пляшки з під спиртних напоїв. ОСОБА_6 , йому нічого не говорив про те, що сталося, лише сказав «іди додому я сам справлюсь». В цей же день, в обідню пору його повідомили, що брат ОСОБА_6 , помер. Просить суд обрати до ОСОБА_3 , суровий вид та міру кримінального покарання. Заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 , підтримує повністю, оскільки внаслідок дій обвинуваченого втратив рідного брата. А тому просить суд стягнути з ОСОБА_3 , 9002.69 грн., у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 300 000 грн., у відшкодування завданої моральної шкоди.
Свідок ОСОБА_9 , у судовому засіданні надала суду свідчення про те, що 03.11.2014 року, об 13.40 годині, її повідомили про те, що ОСОБА_6 , погано себе почуває. Прийшовши до будинку в якому мешкає ОСОБА_6 , і зайшовши до його середини вона побачила там ОСОБА_3 , який сидів за столом і перебував у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_6 , лежав на дивані у спальній кімнаті без ознак життя.
Свідок ОСОБА_10 , у судовому засіданні надала суду свідчення про те, що 03.11.2014 року, об 04 годині 30 хвилин, до неї, за місцем її проживання прийшов ОСОБА_3 , та повідомив її про те, що він із ОСОБА_6 , посварився, і між ними відбулася сутичка, при цьому надав їй мобільного телефона ОСОБА_6 , з метою обміняти на алкогольні напої. Цього ж дня, об 08 годині 30 хвилин вона, разом із ОСОБА_3 , прийшли до будинку ОСОБА_6 , щоб повернути останньому його мобільний телефон. У будинку речі були розкидані. ОСОБА_6 , лежав на дивані у спальній кімнаті, не говорив. На її запитання про те, що сталося між ними ОСОБА_6 , відповів, що йому нічого не болить. Затим вона вийшла із будинку.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , у судовому засіданні надав суду свідчення, про те, що він 03.11.2014 року, об 05 годині 30 хвилин проїзджаючи повз будинок АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 , побачив, що у будинку горить світло. Зайшовши до вказаного будинку він побачив, що у кімнаті будинку розкидані речі, а ОСОБА_6 , лежить на дивані і тяжко дихає. У будинку крім ОСОБА_6 , більше нікого не було. Про те, що ОСОБА_6 , погано себе почуває, він повідомив брата ОСОБА_6 , - ОСОБА_5 .
З`ясовуючи обставини вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, судом також було досліджено долучені до матеріалів кримінального провадження документи, зокрема:
- висновок експерта № 159 від 24.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в м`які тканини передньої стінки живота; розриви бриж тонкої та товстої кишок; масивних крововиливів в брижу кишок, які утворились незадовго до настання смерті від дії тупого предмету в передню поверхню живота, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення та є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_6 , настала від закритої тупої травми живота з розривами бриж тонкої та товстої кишок, яка ускладнилася розвитком внутрішньочеревної кровотечі та крововтрати, що підтверджується виявленням крововиливу в м`які тканини передньої черевної стінки, розривів бриж тонкої та товстої кишок, масивних крововиливів в брижу кишок, малокрів`я внутрішніх органів;
- висновок експерта № 404 від 09.12.2014 року, відповідно до якого судячи по характеру та локалізації ушкоджень, не виключена можливість, що травма живота у ОСОБА_6 , могла утворитись при обставинах та в термін, вказаних підозрюваним ОСОБА_3 , в ході проведення слідчого експерименту при падінні ОСОБА_6 , животом на дерев`яний стілець та падінні ОСОБА_3 , своїм тілом на ОСОБА_6 ;
- інші документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, суд допитавши потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.119 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив вбивство, вчинене через необережність.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, а також віктимну поведінку самого потерпілого ОСОБА_6 .
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує і те, що він неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту і непогашену судимість, вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується негативно, не працюючий, визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, думку потерпілого щодо виду та міри призначення кримінального покарання, віктимну поведінку самого ОСОБА_5 , який своїми діями (нанесення удару обвинуваченому), спровокував до необережних дій обвинуваченого, що призвело до наслідків смерті ОСОБА_6 , разом із конкретними обставинами кримінального провадження, та з урахуванням зазначеного і вищенаведеного, суд приходить до висновку про обрання ОСОБА_3 , кримінального покарання пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статі обвинувачення.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В порядку ст.128 КПК України потерпілим ОСОБА_5 , пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 . Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9002.69 грн., суд вважає, що дана позовна вимога підлягає до повного задоволення, та стягнення з обвинуваченого на його користь 9002.69 грн., майнової шкоди, оскільки потерпілим надано доказів, що він поніс саме такі матеріальні збитки на поховання брата ОСОБА_6 .
Так у відповідності до ст.1201 ЦК України слідує, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання ці витрати.
Щодо позовної вимоги потерпілого ОСОБА_5 , про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 , моральної (немайнової) шкоди, у розмірі 300 000 грн., суд вважає, що дана вимога підлягає до часткового задоволення, оскільки необережними злочинними діями обвинуваченого заподіяно потерпілому моральної (немайнової) шкоди, яка виразилась в перенесенні ОСОБА_5 , психічних страждань внаслідок втрати рідного брата. Враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, матеріального стану обвиноваченого, суд із врахуванням усіх обставин у їх сукупності та самої поведінки потерпілого ОСОБА_6 , що потягло наслідки смерть останнього, вважає, що дана позовна вимога є обґрунтованою в сумі 80 000 грн., та підлягає до задоволення і стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілого ОСОБА_5 .
Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертизи, в розмірі 196.56 грн.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 118, 122, 124, 127-129, 314-318, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, ч.1 ст.119 КК України, ст.ст.1167, 1201 ЦК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , за даним вироком суду рахувати з дня фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти в сумі 196.56 (сто дев`яность шість) грн., 56 коп., процесуальних витрат на залучення експерта.
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_3 особисте зобов`язання з`являтися до органів дізнання, досудового слідства та суду залишити без змін.
Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.
Суддя: ОСОБА_1