Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/394/15-к
провадження № 1-кп/632/66/15

02 квітня 2015 р.
Вирок

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайський кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, з повною базовою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 26.05.2006 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі; 13.01.2011 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185, ст. 395, ч.2 ст.309, ч.2 ст.263, ст.70, ст.71, ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі; 08.05.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 23.12.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; 23.12.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з іспитовім строком на 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 30.12.2014 року по 03.01.2015 рік, точні дата та час у ході досудового розслідування не встановлені, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна з приміщення кімнати мешканців гуртожитку АДРЕСА_2 , піднявся на п`ятий поверх гуртожитку, у якому мешкає. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів ОСОБА_5 , знаходячись на вказаному поверсі підійшов до кімнати 536-а, де побачив, що вхідні двері до приміщення кімнати знаходяться у положенні відкрито. Скориставшись нагодою, що сторонніх осіб не має, та усвідомлюючи, що його ніхто не бачить, ОСОБА_5 пройшов до вказаного приміщення, звідки таємно, повторно, викрав телевізор марки «Samsung», модель CS-21М21ZQQ, діагоналлю 21 дюйм, разом з пультом дистанційного управління, бувший у використанні, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 104 від 21.01.2015 року, складає 459 гривень, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене у свою користь, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому звинуваченні визнав та підтвердив, що дійсно, з 30.12.2014 року по 03.01.2015 рік, точної дати він не пам`ятає, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до кімнати 536-а, де побачив, що вхідні двері до приміщення кімнати відкриті, розуміючи що його ніхто не бачить, пройшов до вказаного приміщення, звідки викрав телевізор марки «Samsung» з пультом дистанційного управління. Після чого вказаний телевізор з пультом відніс до себе в кімнату. У вчиненому злочині щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст.349 КПК України.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином, оцінюючи в сукупності установлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно поєднана з проникненням у житло, доведена у повному обсязі, і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставиною, пом`якшуючою покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд визнає скоєння злочину особою в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 3000 гривень.

Заслухавши пояснення потерпілої, пояснення обвинуваченого, який даний позов визнав, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, на підставі ст.129 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд дійшов висновку про задоволення даного позову з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де зазначено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні суд знайшов належні докази щодо заподіяння потерпілій моральної шкоди внаслідок вчинених злочинних дій обвинуваченого у повному обсязі.

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який кваліфікується як тяжкий злочин, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, що останній раніше судимий, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні його до покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

23.12.2014 року відносно обвинуваченого був винесений вирок Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України, яким ОСОБА_5 було призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з іспитовім строком на 1 рік, тому суд вважає, що покарання слід призначити с застосуванням ст.71 КК України.

23.12.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області відносно ОСОБА_5 був винесений вирок за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України, виконується самостійно.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 була обрана у вигляді особистого зобов`язання.
Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі заявлений.
Питання про процесуальні витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2014 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначивши покарання у вигляді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, відповідно до вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2014 року, згідно ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Обраний у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, замінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду з послідуючим тримання в умовах СІЗО.

Строк відбування покарання рахувати з 02 квітня 2015 року.

Цивільний позов потерпілої - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 514 гривень 85 копійок.

Речові докази - телевізор марки «Samsung», модель CS-21М21ZQQ, діагоналлю 21 дюйм, разом з пультом дистанційного управління, бувший у використанні, побутовий металевий візок, металеву решітку, які знаходиться під розпискою про відповідальне зберігання, залишити законному володільцю потерпілій ОСОБА_4 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1