АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/414/15 Справа № 696/998/14-к Категорія: ч.1 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 06 березня 2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куликівка, Кам`янського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліда 2-ї групи, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 06 березня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 22592 (двадцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн. 62 коп.- заподіяної матеріальної шкоди, 100000 ( сто тисяч) грн. - заподіяної моральної шкоди, 5000 ( п`ять тисяч) грн. - витрат на правову допомогу. У решті позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку, ОСОБА_8 30.03.2014 року, близько 20-00 год., знаходячись по вулиці Лигіна, навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно здійснив один постріл з власної зареєстрованої гладкоствольної мисливської рушниці "ІЖ 43М", заводський номер НОМЕР_1 , по ногах ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного поранення, яке лікарем діагностовано як вогнепальне, лівого стегна із відкритим переломом середньої і нижньої третини його кістки, що згідно висновку експерта № 139 від 17 червня 2014 року за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких, та сліпого поранення, яке лікарем діагностовано як вогнепальне, середньої третини правого стегна, що згідно висновку експерта № 139 від 17 червня 2014 року за ознакою короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії легких, спричинивших короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_11 , посилаючись на невідповідність вироку обставинам справи та суворість вироку по відношенню до підсудного, просить змінити вирок, як такий, що не відповідає дійсності та призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину визнав, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Суд не надав належної оцінки доказам по справі, не врахував дані про особу підсудного і обставини, які пом`якшують даний злочин, ту обставину, що ОСОБА_8 скоїв злочин, захищаючи своє життя. Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я та відсутність засобів для існування, в зв`язку з чим не може відшкодувати матеріальну шкоду потерпілому.

ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та сумі, яка підлягає до стягнення з нього, просить провести часткове судове слідство, змінити вирок, змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ст.124 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, відмовити у цивільному позові.

В обґрунтування своєї апеляції, ОСОБА_8 зазначає, що він вчинив злочин, захищаючись від нападу, тому суд помилково кваліфікував його дії за ч.1 ст. 121 КК України. Призначаючи покарання, суд не звернув уваги на його незадовільний стан здоров`я, наявність безлічі хронічних хвороб. Суд не перевірив його осудність чи обмежену осудність, тому для цього необхідно призначити комплексну судову психолого-психіатричну експертизу.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_8 вказує, що вироком проігноровано та порушено його право на необхідну оборону, будь-яких погроз чи висловлювань на адресу потерпілого, які б принижували його гідність, зі сторони обвинуваченого не було, в той час як ОСОБА_10 вів себе агресивно та погрожував зарізати ножем. Вважає, що його дії повинні судом кваліфікуватися як перевищення меж необхідної оборони, відповідальність за яке передбачена ст.124 КК України, а не спричинення тяжких тілесних ушкоджень у розумінні ст. 121 КК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 , який звернувся з апеляцією в інтересах ОСОБА_10 , просить змінити вирок в частині призначення покарання, збільшивши його у виді позбавлення волі на строк 8 років та стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого 500 тисяч гривень моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, внаслідок невідповідності призначеного покарання через свою м`якість тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд при визначенні строку покарання обвинуваченому не врахував, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність будь-якого каяття чи добровільного відшкодування завданого збитку, та той факт, що в момент здійснення пострілу ОСОБА_10 знаходився на відстані від ОСОБА_8 та нічим йому не загрожував. Суд не врахував обтяжуючу обставину, вчинення злочину загально небезпечним способом, чим порушив вимоги ст..65, ч.2 ст. 67 КК України, що призвело до неповноти судового розгляду та є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_8 , який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію ОСОБА_8 , доводи потерпілого ОСОБА_10 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали вимоги своєї апеляції та заперечували проти задоволення апеляцій обвинуваченого та адвоката ОСОБА_11 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення всіх апеляцій та просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , яке було небезпечним для життя в момент заподіяння, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, судом встановлено, що 30.03.2014 року, близько 20-00 год., ОСОБА_8 , знаходячись по вулиці Лигіна, навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно здійснив один постріл з власної зареєстрованої гладкоствольної мисливської рушниці "ІЖ 43М", по ногах ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного поранення, яке лікарем діагностовано як вогнепальне, лівого стегна із відкритим переломом середньої і нижньої третини його кістки, що згідно висновку експерта № 139 від 17 червня 2014 року за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких, та сліпого поранення, яке лікарем діагностовано як вогнепальне, середньої третини правого стегна, що згідно висновку експерта № 139 від 17 червня 2014 року за ознакою короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії легких, спричинивших короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8 про перекваліфікацію його дій на ст.124 КК України, як перевищення меж необхідної оборони, та застосування до нього покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 не погрожував ОСОБА_8 ножем, що підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Це були лише словесні погрози, які йшли як від потерпілого, так і від обвинуваченого ОСОБА_8 .

Стаття 124 КК України передбачає відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Об`єктивна сторона злочину характеризується: 1) діями; 2) наслідками у виді тяжких тілесних ушкоджень; 3) причиновим зв`язком між зазначеними діями та наслідками, а також 4) певною обстановкою.

У випадку перевищення меж необхідної оборони діяння характеризується заподіянням шкоди у виді тяжких тілесних ушкоджень тому, хто посягає, при захисті від суспільно небезпечного посягання, але з перевищенням меж необхідної оборони, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту.

Необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст. 124 є відповідна обстановка вчинення злочину - перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 121.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за своєю суттю, обставинами його скоєння та знаряддям не підпадає під розуміння необхідної оброни, тому не може кваліфікуватися за ст. 124 КК України і дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується по місцю проживання позитивно, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом другої групи загального захворювання, має ряд хронічних захворювань, з приводу яких перебуває на «Д» обліку у Камянській ЦРЛ, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_8 суд не вбачав, а тому вірно дійшов висновку про можливість перевиховання ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив тяжкий злочин.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, знаходиться в межах санкції Особливої частини Кодексу і є достатнім для перевиховання обвинуваченого, а тому апеляції ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 до задоволення не підлягають.

Судом першої інстанції не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування вироку суду, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Подані по справі апеляції адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 06 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий :

Судді :