Справа
№ 11-110-2006 р. Головуючий
суду 1 інстанції
Категорія: ст.286 ч.І КК
Доповідач апеляційного суду Погорєлова Г.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року судова
колегія в кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Погорєлової Г.М.

суддів Пісного І.М., Салтовської І.Б.

за участю прокурора Андрєєвої Н.В.

засудженого ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

її представника ОСОБА_5 розглянув у
відкритому судовому засіданні
в м. Миколаєві
матеріали кримінальної справи спільною
апеляцією захисника ОСОБА_3
та засудженого ОСОБА_1 на вирок Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 14
грудня 2006 p., яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Первомайська Миколаївської

області, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого за ст.286 ч.І
КК України до штрафу у розмірі 1700
грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродження м.
Вознесенська, раніше не судимого за ст.286 ч.І КК України на 2 роки обмеження
волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75
КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з
іспитовим строком 2 роки, з
покладенням обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтися в
указані органи для реєстрації відповідно до п. п. 2,4 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у
солідарному порядку: на користь потерпілої ОСОБА_2 у відшкодування майнової
шкоди 3956 грн. 43 коп., у
відшкодування моральної шкоди 10000
грн.; на користь Миколаївського експертно-криміналістичного центру при УМВС
України в Миколаївській області 724
грн.

Згідно з вироком суду водія автомашини ГАЗ -3110 реєстраційний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнано винним в порушенні пунктів 1.3, 1.5, 2.3.6, 10.1,
10.4 Правил дорожнього руху, а водія мотоцикла Ява-350

2

реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4
в порушенні пунктів 1.3,
1.5, 2.1.а, 2.1.6,
2.3.6, 2.3.г, 2.9.а, 12.1,
12.2, 12.3, 12.4,21.1 Правил дорожнього руху, що спричинило зіткнення
зазначених транспортних засобів 14.10.2005
p., приблизно
о 22 год. 15 хв., на
перехресті вул. Леніна та Залізничної площі в м. Вознесенську. Там водій
автомашини ОСОБА_1 став здійснювати поворот ліворуч, виїхав на смугу
зустрічного руху та не пропустив мотоцикл під керуванням водія ОСОБА_4, який
рухався у зустрічному напрямку. ОСОБА_4 в свою чергу керував мотоциклом в стані
алкогольного сп'яніння, їхав з перевищеною швидкістю 70 км/год., без
увімкненого світла фар мотоцикла та перевозив ще двох пасажирів та без шоломів.

Внаслідок зазначених порушень Правил дорожнього руху
обома водіями транспортних засобів одному з пасажирів мотоциклу - ОСОБА_2 при
зіткненні транспортних засобів заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження
у виді саден ніжних кінцівок, переломів лонних та сідничих кісток з обох
сторін.

В спільній апеляції захисник ОСОБА_3 та засуджений
ОСОБА_1 вважають суворим призначене засудженому покарання у виді максимального
розміру штрафу - 1700 грн.
Посилаються, що ОСОБА_1 - пенсіонер, одержує малу пенсію - 398 гр.46 коп.,
хворіє та несе значні витрати на лікування, а також, що він подав заяву до
податкової інспекції про припинення державної реєстрації його як фізичної особи
-підприємця. Просять зменшити розмір штрафу. Також оспорюють солідарний порядок
стягнення з обох засуджених, застосований судом при вирішення питання про
відшкодування потерпілій майнової та моральної шкоди. Вважають, що суд порушив
вимоги п.п.З ч.І ст. 1188 ЦК України та що позовна заява не відповідає вимогам
ст. 119 ЦПК України. На думку апелянтів суд повинен був визначити частки
відшкодування, які підлягали б стягненню з кожного засудженого. Зазначають, що
ОСОБА_1 суду були надані письмові докази, які частково спростовують дані
позивача щодо придбання одягу для потерпілої, продуктів харчування,
медикаментів. Оспорюють наявність у неї під час події золотого ланцюжка,
вартість якого також врахована судом. Вважають, що позов підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

У відношенні засудженого ОСОБА_4 апеляції не подано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1
на підтримку апеляції, заперечення на апеляцію потерпілої ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_5, які просили залишити апеляцію без задоволення, думку
прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
підлягає задоволенню з таких підстав.

3

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил безпеки дорожнього руху
за обставин, вказаних у вироку суду, а також кваліфікація дій за ст. 286 ч.І КК України
апелянтом не оспорюється, що найшло підтвердження доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 у виді штрафу, суд у вироку
обґрунтовано послався на врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є
злочином невеликої тяжкості, на притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності вперше, щире каяття та його позитивну характеристику. Проте,
визначаючи штраф в максимальному розмірі санкції статті кримінального закону,
суд не дотримався вимог ст. 53
КК України щодо врахування майнового стану винного. Зокрема, залишено поза
увагою те, що ОСОБА_1 пенсіонер, одержує незначну пенсію в розмірі 398 грн. 46
коп., подав заяву про припинення державної реєстрації фізичної
особи-підприємця, має ряд захворювань, з чим пов'язані витрати на лікування.

Беручи до уваги викладене, виходячи з принципів
справедливості та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає необхідним
зменшити призначений ОСОБА_1 розмір штрафу.

Щодо розв'язання цивільного позову, то судом допущені
порушення процесуальних норм, а також спрощений підхід при визначенні
доведеності розміру цивільного позову.

Оскільки цивільний позов пред'явлений під час судового
розгляду справи, в підготовчій частині судового засідання, то відповідно до
вимог ст.50 КПК України слід було вирішити питання про визнання відповідної
особи цивільним позивачем, з роз'ясненням процесуальних прав. Але даний
процесуальний статут визначений не був. Хоча сама позовна заява оголошувалася
представником потерпілої ОСОБА_5 у зв'язку з пред'явленням позову (а.с.270), в подальшому під
час судового слідства не досліджувалися документи на підтвердження позовних
вимог, приєднані до позовної заяви, оскільки в протоколі судового засідання, на
який зауважень не подано, відсутні записи з цього приводу.

Засуджений ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково та в
свою чергу надав суду ряд документів з приводу придбання одягу потерпілою,
продуктів харчування, медикаментів, які мають суперечності з даними, що
містяться в документах, приєднаних до позовної заяви. Але суд не дав оцінки цим
обставинам та не навів у вироку розрахунків присуджених сум для відшкодування
шкоди, а також докази на підтвердження своїх висновків.

Проте, згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України
законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і
стягнення безпідставно нажитого майна» №
3 від 31.03.1989 р. (з
подальшими змінами), суд зобов'язаний на підставі дослідження обставин справи
з'ясувати зокрема характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином,
ступень участі кожного з підсудних в її заподіянні, і дати у вироку належну
оцінку зазначеним обставинам.

Відсутнє у вироку й посилання на норми матеріального права,
якими керувався суд, визначаючи солідарний порядок стягнення з обох засуджених.

За зазначених обставин вирок суду в частині розв'язання
цивільного позову ОСОБА_6
підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий судовий
розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Спільну апеляцію захисника ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 грудня 2006 р. у відношенні
ОСОБА_1 в частині основного покарання змінити та зменшити розмір штрафу,
призначеного йому за ст. 286
ч.І КК України, до 850
грн. в дохід держави.

Цей же вирок в частині розв'язання цивільного позову
ОСОБА_6 скасувати,
а справу в цій частини направити на новий судовий розгляд в той же суд, в
іншому складі суду, в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вище зазначений вирок суду залишити без
зміни.

Головуючий: