Справа № 462/3518/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілого ОСОБА_6 ;

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 ,07.12.2014 року о 17.20 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Львові по вулиці Городоцькій у напрямку до центру міста, при проїзді ділянки в районі будинку № 274, пересікаючи Скнилівський міст, порушив вимоги Р 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», небезпека для руху»); Р 2 п. 2.3 б), д); Р 12 п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, заздалегідь маючи інформацію про погіршення зчіпних якостей дорожнього покриття, своєчасно не розпочав зменшення швидкості руху до такої величини, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля, що призвело до втрати контролю над його керованістю і, як наслідок, до виїзду на смугу зустрічного руху та зіткнення із автомобілем «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир керованого ним автомобіля ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження поєднаних травм у вигляді множинних переломів обох гомілок, правої стегнової кістки та правої стопи, переломів ребер справа, переломів кісток тазу, забою легенів та серця, правобічного гемопневмотораксу, розриву печінки, субарахноїдального крововиливу головного мозку, яка ускладнилася травматичним шоком, набряком легенів та головного мозку, дистрофічними змінами нирок, поліорганною недостатністю, які призвели до настання його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ; пасажир автомобіля «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді обширних синців на грудній клітці зліва, в ділянці гребеня тазової кістки справа та в ділянці обидвох колінних суглобів, які утворилися в момент ДТП та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки, синяка в лівій орбітально-вилично-щічній ділянці, саден передньої поверхні лівої гомілки, які утворилися від удару до виступаючих частин салону автомобіля під час зіткнення із іншим транспортним засобом і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив, що 07.12.2014 року близько 17 години керував власним автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався при цьому у м.Львові по вулиці Городоцькій в напрямку до центра міста. Окрім нього в салоні на передньому пасажирському сидінні перебував його син ОСОБА_9 . На той час було темно, моросив дощ, асфальтне покриття перебувало в мокрому стані. Дорога вже почала місцями примерзати. В один момент коли автомобіль рухався по Скнилівському мосту, його несподівано покрутило вліво, внаслідок чого керований ним автомобіль почав виїжджати на смугу зустрічного руху. Він викрутив кермо праворуч, та почав повертатись на свою смугу руху. Однак, автомобіль будучи некерованим знову виїхав на смугу зустрічного руху, де в крайній правій смузі відбулось зіткнення з автомобілем «Шкода Фабія». Внаслідок зіткнення його син отримав тілесні ушкодження від яких згодом помер, перебуваючи в лікарні. Він дуже шкодує про те, що сталось. Вину свою визнає повністю, оскільки розуміє, що дорожньо-транспортна пригода сталась з його вини, а саме що він належним чином не оцінив погодні умови та не обрав безпечну швидкість.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель людини, а також спричинення середньої тяжкості ушкодження іншій особі.

Обтяжуючих вину обставин ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обставинами ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема: необережну форму вини, і, відповідно, відсутність мотивів кримінального правопорушення, обставини вчинення такого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, ряд обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, останній вперше притягається до кримінальної відповідальності, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Суд також бере до уваги ставлення потерпілих до скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення і призначення йому покарання, що були безпосередньо висловлені ними у судовому засіданні. Так, потерпілі пробачають обвинуваченому, оскільки розуміють, що кримінальне правопорушення, вчинене ним не умисно, просять суд обрати обвинуваченому найбільш м`яке покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України і, при цьому не позбавляти його волі, так як розуміють, що призначення реального покарання судом буде невиправдано суворим по відношенню до обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк, що є мінімальним за санкцією зазначеної статті, а також застосувати до нього ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, а також згідно ст. 76 КК України покласти на нього виконання певних обов`язків. При цьому, суд вважає за доцільне позбавити обвинуваченого ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами на певний строк.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу обвинуваченого, а також думку потерпілих, вказану вище міру покарання суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Представник потерпілої ОСОБА_7 просила цивільний позов, заявлений у кримінальному провадженні залишити без розляду.

Суд, у відповідності до ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення автотехнічної експертизи №1/1169 від 30.01.2015 року у розмірі 393,12 грн., за проведення автотехнічної експертизи № 1/1167 від 31.01.2015 року у розмірі 393,12 грн, за проведення автотехнічної експертизи №1/1168 від 10.02.2015 року у розмірі 393,12 грн., за проведення судово трасологічної експертизи №4782 від 09.02.2015 року у розмірі 1230 грн., за проведення транспортно-трасологічної експертизи №4781 від 26.02.2015 року у розмірі 1476 грн., за проведення судової автотехнічної експертизи №1/1145 від 17.04.2015 року в розмірі 1152 грн, всього : 5037,36 грн.

Керуючись ст. ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5037,36 (п`ять тисяч тридцять сім гривень тридцять шість копійок).

Речові докази:

-праве переднє колесо (диск із шиною) автомобіля «ВАЗ 2106»- повернути законному володільцю ;

-фрагмент автомобільного бампера сірого кольору, автомобільну решітку, автомобільний розпізнавальний знак із написом «SKODA» - повернути законному володільцю;

-автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 після вступу вироку у законну силу повернути ОСОБА_4 ;

-автомобіль марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер, НОМЕР_2 після вступу вироку у законну силу повернути власнику ОТП «ЛІЗИНГ» ТОВ.

Цивільний позов - залишити без розляду.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Залізничний районний суд м.Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1