Справа №473/2291/14-к 27.03.2015 27.03.2015 27.03.2015
Провадження №11-кп/784/119/15 Головуючий першої інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000768 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишевка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18.12.2013 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України;

- за ч.3 ст.185 КК України виправдано по п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2014 року , в якій просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, а також в частині призначення покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків скасувати, у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, що не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.4 ст.296 КК України 6 років позбавлення волі; за ч.2 ст.345 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання 6 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 18.12.2013 року, остаточно призначити покарання 8 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду, ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України та призначено покарання:

- за ч.4 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.345 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ч.3 ст.78 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 18.12.2013 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком, ОСОБА_7 , у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдано через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 245 грн. 70 коп.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, вважає вирок суду необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, що не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що судом першої інстанції не достатньо враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція ч.4 ст.296 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Також, звертає увагу, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, вчинялися ОСОБА_7 у групі з іншими особами, відносно яких ухвалено вирок, яким даних осіб визнано винними за аналогічними епізодами.

На думку апелянта, у сукупності зазначені обставини значно підвищують суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що при призначенні покарання, залишилось поза увагою суду.

Також вважає, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, оскільки останній раніше судимий, вчинив новий злочин у період іспитового строку за попереднім вироком суду та призначив покарання, яке не можна визнати справедливим внаслідок його м`якості.

Зазначає, що згідно вироку суду, за кожен із злочинів, передбачених ч.4 ст.296 та ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. Вказаний розмір покарання не є максимальним у санкціях зазначених частин статей КК України.

Вважає, що суд, в порушення абз. 2 п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», на підставі ч.1 ст.70 КК України, застосував принцип поглинання покарань, призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів 4 роки позбавлення волі.

Тому апелянт вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції, застосував закон, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування вироку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 березня 2014 року близько 01 год. 45 хв., ОСОБА_7 , разом з раніше засудженими за ці дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, перебуваючи в приміщенні кафе «Маямі» по вул. Синякова в м. Вознесенську Миколаївської області, застосовуючи дерев`яну палицю в якості предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та нормами моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, з хуліганських спонукань, вчинили бійку у вказаному кафе, під час якої, ОСОБА_7 , дерев`яною палицею наніс ОСОБА_11 удари по різним частинам тіла, при цьому пошкодивши майно, належне власниці кафе ОСОБА_12 , в результаті чого нормальна робота закладу була припинена.

Крім цього, 5 березня 2014 року близько 01 год. 45 хв., протидіючи законним вимогам працівників міліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які отримавши повідомлення про спрацювання тривожної кнопки, прибули за викликом в кафе «Маямі» та вимагали припинити протиправні дії, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, нанесли удари руками та застосовуючи дерев`яну палицю, вчинили бійку в приміщенні вказаного кафе, яка в подальшому перемістилася на вулицю, в ході якої ОСОБА_7 , наніс палицею удари по різним частинам тіла, умисно вчинивши насильство щодо працівників правоохоронного органу, що виразилося в нанесенні ОСОБА_13 побоїв та легких тілесних ушкоджень у вигляді саден в області обличчя та крововиливу у склеру лівого ока, а також нанесенні побоїв ОСОБА_14 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не оспорює висновки суду щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та визнання ОСОБА_7 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України.

Разом з тим, вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (із змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання , при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, має суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Однак, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дослідивши дані про його особу, не надав їм належної оцінки, у зв`язку з чим призначив покарання, яке не є достатнім для виправлення обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, своєї вини в інкримінованих йому злочинах не визнав (а.п.182), раніше судимий (а.п.83), вчинив нові злочини під час іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Також, судом встановлено обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого рецидив злочину та вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілими їх службового обов`язку.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що за ч.4 ст.296 КК України ОСОБА_7 слід призначити більш суворе покарання, ніж призначене судом першої інстанції.

Як вбачається з вироку, обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, призначено однакові за розміром покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, застосовано принцип поглинання покарань та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, що є порушенням закону, допущеним судом першої інстанції.

Згідно роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (із змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання , суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкції статей КК України.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення однакових за розміром покарань, допустив істотні порушення, а саме, застосував закон, який не підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого, апеляційний суд вважає необхідним скасувати вирок суду першої інстанції в цій частині та постановити новий вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч.4 ст.296 КК України та ст.70, ст.71 КК України - скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок, відповідно до якого:

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст.345 КК України до 4 років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 18.12.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду вступає в законну силу з моменту його проголошення та може бути оскаржено до колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що заходиться під вартою, у тому ж порядку, та в той же строк, з моменту отримання копії цієї ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3