Справа №484/261/15-к 28.04.2015 28.04.2015 30.04.2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002414, за апеляційною скаргою прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Миколаївської області на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2015 року відносно,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Зелені Кошари, Первомайського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, учня Маринівського професійно аграрного ліцею, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженеця м. Первомайська, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, обвинувачених

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.
Провадження № 11кп/784/256/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ст.ст.185, 289 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисник ОСОБА_9
.

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурором Первомайської міжрайонної прокуратури Миколаївської області подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинувачених та доведеності їх вини, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважати засудженими за

· ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
· ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
· ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд при винесені вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність в частині призначення остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України

Крім того, вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України обвинуваченим неправильно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Остаточне покарання за сукупністю злочинів обвинуваченим має бути більшим 5 років позбавлення волі, що не дає підстав для застосування ст. 75 КК України.

Зазначає, що відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 „ Про практику призначення судами кримінального покарання звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі.

Вважає, що судом неповно дослідженні обставин, які мають істотне значення при вирішення питання про розмір та правила призначення покарання, у зв`язку з чим, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, у ході апеляційного розгляду просить повторно дослідити дані, що характеризують особу обвинувачених.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинувачених ОСОБА_9 вважає вимоги апелянта в частині призначення обвинуваченим реального покарання без застосування ст. 75 КК України необґрунтованими, та просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченим враховуючи думку прокурора, потерпілого, обвинувачених, захисту виходив з вимог ст. ст. 65,69 КК України, але допустив помилку в формулюванні вироку.

Посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 „Про практику призначення судами кримінального покарання, а саме, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_10 вважає вимоги апелянта щодо призначення обвинуваченим реального покарання занадто суворими та такими, що не відповідають особам обвинувачених. Просить в задоволені апеляційної скарги прокурора відмовити, а вирок суду залишити без зміни.

Вважає, що суд першої інстанції проаналізував характер і обставини вчинення злочинів, особу обвинувачених, прийняв вірне та обґрунтоване рішення щодо можливості призначення обвинуваченим покарання з іспитовим строком.

Посилається та те, що і прокурор в судовому засіданні просив суд призначити остаточне покарання обом обвинуваченим у вигляді п`яти років позбавлення волі, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на три роки, поклавши на них обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, 25.11.2014 року, близько 02 години, обвинувачені, вступивши у злочинну змову з двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з метою заволодіння транспортним засобом, прибули до дев?ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де побачили у дворі будинку автомобіль марки ВАЗ 2101 з державним номерним знаком НОМЕР_1 червоного кольору, що належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , та двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, підійшли до вищевказаного автомобіля і ОСОБА_6 , штовхнувши рукою скло на передній пасажирській дверці, відчинив передні пасажирські двері, а потім проник в салон вищевказаного автомобіля. ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні даного автомобіля, висмикнув дроти з-під замка запалювання і шляхом їх з`єднання, спробував завести двигун автомобіля, але довести свій злочинний намір до кінця йому не вдалося, тому, що двигун не запускався, а незабаром з`явився і власник майна.
У цей час, ОСОБА_5 , та дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження спостерігали, за діями ОСОБА_6 , які були спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом. Потім, ОСОБА_6 , після невдалої спроби запустити двигун автомобіля залишивши його салон, і разом з ОСОБА_6 , та двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження втекли з місця скоєння злочину.
Після невдалої спроби заволодіти транспортним засобом, в цей же день, о 04 годині, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 , та двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, знаходячись в мікрорайоні «Коротченко» м. Первомайська, Миколаївської області, побачили біля під`їзду будинку № 25, припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 , та двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження вирішили здійснити незаконне заволодіння транспортним засобом.

Підійшовши до вищевказаного автомобіля ВАЗ-2101, ОСОБА_6 , дістав з кишені куртки викрутку, відчинив нею водійські двері, і проник до салону вказаного автомобіля. Потім ОСОБА_6 , відчинив решту дверей автомобіля через які ОСОБА_5 , та дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження сіли до салону автомобіля. ОСОБА_6 сів на водійське сидіння, за допомогою дротів з замка запалювання, здійснив запуск двигуна автомобіля, а потім незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом, з місця події зникли на викраденому автомобілі.

Приїхавши до місця проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , викруткою відчинив багажний відділ автомобіля ВАЗ 2101, яким вони незаконно заволоділи, з якого викрали будівельний інструмент та матеріали, а конкретно; канат страхувальний для проведення висотних робіт довжиною 20 м, вартістю 83 грн.; два порожніх балона монтажної піни; подовжувач електричний, вартістю 45 грн.; альпіністська страховка, вартістю 400 грн.; анкерні рейки, в кількості 41 штука, вартістю 0,85 грн. за штуку; дужка для ножівки, вартістю 10 грн.; будівельний кутник, вартістю 24 грн.; диск для болгарки б/в ріжучий в кількості 4 штуки, вартістю 10 грн. за штуку; щітка для електродотику зварювального апарату в кількості 2 штуки, вартістю 30 грн.; пилка по дереву ручна, вартістю 20 грн.; гірлянди новорічні, вартістю 40 грн.; електродріт з роз?ємом «тюльпан тюльпан», вартістю 15 грн.; пальці поршневі в кількості 2 штуки на автомобіль ВАЗ 2101, вартістю 60 грн.; респіратор паралоновий, вартістю 5 грн.; пістолети для монтажної піни в кількості 3 штуки, вартістю 50 грн. за штуку; електрошліфувальна машинка СМ 2203, вартістю 350 грн.; стрічка страхувальна помаранчевого кольору, обірвана а одному кінці довжиною 1,5 метра; порожня валіза аптечки; набір шестигранних ключів, вартістю 10 грн.; щітка кругова по металу для дрелі вартістю 15 грн.; щітка по металу ручна в кількості 2 штуки, вартістю 6 грн. за штуку; автомобільні свічі в кількості 2 штуки, вартістю 50 грн.; напильник трьохгранний, вартістю 5 грн.; коробка подвійної розетки ЕL-BI, вартістю 2 грн.; рівень вимірювальний в кількості 2 штуки, вартістю 20 грн. за штуку; зубило для перфоратора в кількості 3 штуки, вартістю 12 грн. за штуку; пристрій для нарізання різьби, вартістю 10 грн.; шестигранні ключі в наборі кількістю 6 штук вартістю 8 грн. кожний; два ключі рожково-накидних, вартістю 5 грн. за штуку; шість свердл в наборі вартістю 70 грн.; свердло довжиною 15 см, вартістю 10 грн.; свердло довжиною 20 см, вартістю 10 грн.; свердло довжиною 25 см, вартістю 15 грн.; свердло довжиною 45 см, вартістю 20 грн.; свердло довжиною 60 см, вартістю 25 грн.; шурупокрут марки «Вітязь», вартістю 300 грн.; перфоратор марки «Stern RM 26 B», вартістю 280 грн., набір електродів, вартістю 80 грн.; 3 ключі від електро-шліфувальної машинки, вартістю 6 грн. за штуку; шурупокрут «Dexter C 18 OCD», вартістю 200 грн.; подовжувач для ключа у кількості 4 штуки, вартістю 10 грн. за штуку; електро-шліфувальна машинка фірми «Ferum FAG 125 N», вартістю 300 грн.; пластикові елементи для залізопластикових вікон в кількості 241 штука, вартістю 0.6 грн. за штуку; кут кріплення для метало пластикової конструкції в кількості 7 штук, вартістю 3 грн. за штуку; насадка на дріль вартістю 2 грн.; ножиці по металу, вартістю 20 грн.; набір корончатих свердл по дереву фірми «Intertool 1964 AM», вартістю 22 грн.; набір інструментів викруток та ключів з насадками для автомобіля вартістю 200 грн.; електродриль ударної дії PHD 710 A, вартістю 300 грн.; диск для електрошліфувальної машини шліфувальний, вартістю 6 грн.; рулон наждачного паперу, вартістю 30 грн.; скоби для ушивача фірми «Technics», вартістю 5 грн.; будівельний стиплер, вартістю 110 грн.; ущільнювач резиновий для вікон та дверей довжиною 10 метрів, вартістю 8 грн. за метр; скребок зимовий для автомобіля 20 грн.; канат трьохжильний довжиною 15 метрів мотузочний, вартістю 11 грн. за метр; сигнал гальмів автомобіля продовгуватої форми, вартістю 54 грн.; сигнал гальмів автомобіля круглої форми, вартістю 40 грн.; балконна ручка у вигляді пластини в кількості 18 штук, вартістю 8 грн. за штуку; пластикові рейки для вікон та дверей в кількості 7 штук, вартістю 10 грн. за штуку.

Вищевказаний інструмент ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , та двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, перенесли до господарського приміщення, розташованого в подвір`ї ОСОБА_5 та в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 19 035,45 грн. У подальшому викраденим майном ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та інші особи розпорядилися на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст. 185 КК України закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб; незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб; таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_5 ОСОБА_6 та захисника в їх інтересах, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 289 та ч.2 ст. 185 КК України.

Фактичні обставини вчинення злочину та кваліфікація дій обвинувачених апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст.404 КПК України не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну в частині призначення остаточного покарання є слушними.

Вироком суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Апеляційний суд вважає, що судом було порушено принцип складання призначених покарань за сукупністю злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України з призначенням остаточного покарання.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 „ Про практику призначення судами кримінального покарання суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом та розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей).

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України обвинуваченим призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 185 КК України обвинуваченим призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі. Таким чином остаточне покарання за сукупністю злочинів обвинуваченим має бути більшим 5 років позбавлення волі, так як в даному випадку принцип визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим - не діє

Апеляційний суд погоджується з тим, що судом, при визначені остаточного покарання було враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого (вчинено тяжкий злочин), особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, а ОСОБА_6 позитивно, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування шкоди, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, і за таких обставин застосував до призначеного основного покарання вимоги ст. 75 КК України.

Але, вирок суду в частині призначення покарання не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного.
Апеляційний суд вважає, що при призначені покарання необхідно врахувати те, що потерпілому відшкодована матеріальна шкода, претензій до обвинувачених з його сторони не має, сам поте6рпілий просить суд суворо не карати обвинувачених. Враховуючи, що один із обвинувачених навчається, а інший після закінчення ліцею працевлаштувався, позитивно характеризуються за місцем навчання та мешкання, повністю визнали свою вину, щиро каються у вчиненому, раніше не судимі, їх молодий вік, а тому суд вважає зазначені обставини в їх сукупності такими, що істотно знижують ступінь їх вини і дають підстави для застосування ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, передбачене санкцією ч.2ст. 15 ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробовуванням і іспитовим строком та застосуванням відносно нього вимог ст. 76 КК України.
Враховуючи в сукупності наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість застосування до призначення основного покарання обвинуваченим за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України вимог ст. 69 КК України з метою їх виправлення, без відбування призначеного судом основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з накладанням на них обов`язків відповідно до вимог ст. 76 КК України. Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суду апеляційної інстанції надається право вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Крім того, як встановлено з журналу судового розгляду, в судових дебатах, прокурор, який брав участь в суді першої інстанції та ним же подана апеляційна скарга вважав, що для виправлення обвинувачених достатнє призначення покарання з випробовуванням та іспитовим строком.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановленню свого вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 420 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України 3 роки 06 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

Вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 п.п. 2,3 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 слідуючи обов`язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи, проживання або навчання;

Призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 3 роки 06 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 , покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 п.п. 2,3 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6

слідуючи обов`язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи, проживання або навчання

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий
Судді