Справа № 11А - 948 2007 р. Головуючий
у І інстанції: Гірник Т.А.
КК України Доповідач: Галапац І.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07м грудня
2007 року колегія суддів судової палати
у кримінальних справах

апеляційного
суду Львівської області в складі:
Головуючого Галапаца І.І. Суддів Литвинова
О.М. , Вовка А.С.

з участю
прокурора Кулинич Ю.М. засудженого
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями
державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2.
в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Личаківського районного суду
м. Львова від 07 серпня 2007 року; та за
апеляцією державного обвинувача на окрему постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 07 серпня 2007 року, -

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., громадянин України, уродженець та

жительАДРЕСА_1, з

середньо-спеціальною
освітою, неодружений,

невійськовозобов
'язаний, непрацюючий,

раніше
судимий, останній раз: 16 вересня 2002
року Личаківський районним судом м.
Львова за ст. ст.
15-185 ч.3, 194 ч. 1 КК Україні
на три роки один місяць позбавлення волі,

засуджений
за ст.
186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ст. 185

ч.3 КК України
на 3 роки позбавлення волі.

На підставі
ст. 70 КК
України за сукупністю
злочинів шляхом

поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначено

ОСОБА_1.
покарання - чотири роки позбавлення волі. За
ст. 304 КК України ОСОБА_1
виправдано.

2

Запобіжний захід
залишено попередній - тримання під вартою.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_1обчислюється з 13 листопада 2006 року.

Цивільний
позов потерпілої ОСОБА_3. задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в її користь 1 тис. грн.

Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_4. задоволено частково. Постановлено стягнути в його
користь з ОСОБА_1 5 тис. 680 грн. 90
коп. матеріальної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1., повторно, 26 серпня 2006 року біля 23 год. за попередньою
змовою в групі з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме
провадження, на вул. Донцова в м.
Львові відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_3, зірвавши ланцюжок з шиї вартістю 1 тис. грн.

Крім
цього, ОСОБА_1., повторно,
за попередньою змовою в групі з неповнолітніми ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. в ніч на 13 листопада 2006 року після вжиття спиртного, розбивши скло, відчинив двері автомобіля марки
"Газель", належного
потерпілому ОСОБА_8., припаркованого на
пл. Петрушевича, 3 у Львові, звідки викрав належне потерпілому майно, а саме музичну та світлову апаратуру на
загальну суму 20 тис. грн. Викрадене
заховали у кількох місцях неподалік автомашини,
після чого були затримані працівниками ППС

Також, районний суд виніс окрему постанову, в якій зазначив недоліки органів досудового
слідства, а саме прокуратури
Личаківського району м. Львова, та постановив про них повідомити прокуратуру
Львівської області та Генеральну Прокуратуру України.

В
апеляції щодо вироку районного суду державний обвинувач покликається на
те, що висновки суду, викладені у вироку в частині виправдання
ОСОБА_1 за ст. 304 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що органом досудового слідства в повній мірі
встановлено, що ОСОБА_1. знав, що ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. та ОСОБА_7. є
неповнолітніми.

Просить
вирок районного суду в частині виправдання ОСОБА_1 за ст.
304 КК України скасувати та постановити новий вирок, визнавши ОСОБА_1 винним за ст.
ст. 185 ч.3, 186 ч.2,
304 КК України.

В апеляції щодо
окремої постанови районного суду державний обвинувач покликається, що висновки суду, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки після проведення слідчим необхідних
слідчих дій, спрямованих на повне, всебічне та об'єктивне дослідження обставин
справи, було встановлено, що в ОСОБА_5., ОСОБА_6.
та ОСОБА_7. був відсутній умисел на вчинення крадіжки майна.

3

Зазначає, що слідчим ОСОБА_8. підставно винесено
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5., ОСОБА_6.
та ОСОБА_7. на підставі ст. 6 п.2 КПК України.

А тому
вважає, що суд безпідставно вказав на
уникнення кримінальної відповідальності конкретними особами, поставивши під сумнів правову позицію
прокурора в справі, не навівши будь-яких
об'єктивних даних, які б вказували на
неповноту досудового слідства.

Просить окрему
постанову районного суду скасувати.

В
апеляції адвокат ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 покликається на те,
що висновки суду, викладені у
вироку, не відповідають фактичним
обставинам справи.

Вважає, що суд безпідставно засудив ОСОБА_1 за ст.
186 ч.2 КК України, оскільки
досудовим слідством не було встановлено свідків та очевидців події, не було встановлено і іншу особу, яка була причетна до пограбування, а встановили особу ОСОБА_1.,
як грабіжника,
лише після затримання його по епізоду крадіжки 13 листопада 2006 року.

Щодо
епізоду крадіжки, то зазначає, що не було встановлено кількість викрадених
речей, а тому відсутні підстави для
відшкодування збитків.

Також
зазначає, що суд свої висновки в частині
задоволення позову ОСОБА_4. побудував на припущеннях, не підтверджених жодними документами на
викрадені речі.

Просить
вирок суду змінити, справу в частині
засудження ОСОБА_1 за ст. 186 ч.2 КК України провадженням закрити та
пом'якшити покарання, виключивши з
вироку суду вказівку про задоволення позову ОСОБА_3. в сумі 1 тис.
грн.

Також
просить виключити з вироку суду вказівку про задоволення позовуОСОБА_4. в повному об'ємі
та зменшити суму відшкодування в його користь до 284 грн. - за ремонт
автомобіля.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримав апеляцію
захисника ОСОБА_2. в його інтересах та
заперечив апеляції державного обвинувача,
думку прокурора, який підтримав
апеляції державного обвинувача,
розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають.

В
апеляції державний обвинувач не оспорює доведеність вини засудженого ОСОБА_1
за ст.
ст. 186 ч.2, 185 ч.3 КК України, як і не оспорює кваліфікацію злочинних дій.

Що стосується
покликання в апеляції щодо незаконного виправдання засудженого ОСОБА_1 за ст.
304 КК України - втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, то колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного
висновку, що досудовим слідством у цій
частині не з'ясовано обставини знайомства ОСОБА_1 з ОСОБА_5., ОСОБА_6.
та ОСОБА_7., не проведено жодних
слідчих дій на предмет вияснення стосунків останнього з ними.

4

Окрім цього, на а.с.
76-77 є

Постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5., ОСОБА_6.
та ОСОБА_7. по факту таємного викрадення майна з автомобіля потерпілого
ОСОБА_4. за ст. 185 ч.2 КК України на
підставі ст. 6 п.2 КПК України за відсутністю в їх діях
складу злочину, з якою погодився і
прокурор.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів
вважає, що районний суд підставно
виправдав ОСОБА_1 за ст. 304 КК України.

Крім
цього, в окремій постанові суду детально
наведені факти неналежної організації розслідування по даній справі та
неналежного прокурорського контролю, а
тому колегія суддів вважає, що доводи
державного обвинувача, викладені в
апеляції на згадану постанову,
безпідставні.

Також, колегія суддів вважає, що суд вірно в межах підтвердженого
звинувачення та понесених витрат на ремонт підставно задоволив частково позов
ОСОБА_4. та стягнув з засудженого ОСОБА_1.
в користь останнього 5 тис. 500 грн.
шкоди, як вартості викраденого
майна, та 180 грн. 90 коп. витрат на
відновлення пошкодженого автомобіля, а
тому апеляція захисника ОСОБА_2. в
інтересах засудженого в цій частині безпідставна.

Що
стосується покликання в апеляції захисника ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_1 про
невинність останнього у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, а саме пограбування ОСОБА_3, то його винність стверджена зібраними та
перевіреному у судовому засіданні доказами.

Потерпіла
ОСОБА_3в своїх поясненнях в судовому засіданні настоює, що саме ОСОБА_1. пограбував її в групі з
невстановленою особою. Ствердила, що
саме він схопив її за шию та зірвав ланцюжок,
а вона, чинивши опір, міна можливість його роздивить та запам'ятати
зовнішність, зазначивши на
прикмету, як косоокість - притаманну
ОСОБА_1., а тому при зустрічі у
райвідділі ще до проведення впізнання,
впізнала його як грабіжника, про
що ствердила під час проведення впізнання (а.с.
15).

Крім
цього, будучи допитаний в якості
підозрюваного (а.с. 19), на ставці віч-на-віч (а.с. 20), в
якості обвинуваченого (а.с. 27), ОСОБА_1. визнавав, що вчинив пограбування ОСОБА_3, не заперечував вартості ланцюжка, однак зазначав, що був сам.

Про дачу
таких пояснень не заперечив і в судовому засіданні, однак зазначив, що оговорив себе під тиском працівників
міліції, однак суд вірно не взяв це до
уваги, оскільки скарги на дії
працівників міліції в матеріалах справи відсутні.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування чи зміни вироку районного суду та окремої постанови.

Разом з
тим, колегія суддів вважає за необхідне
в порядку ст. 365 ч.2 КПК України виключити з вступної
частини вироку кваліфікуючу ознаку -вчиненняОСОБА_1. злочину, передбаченого
ст. 185 ч.3 КК України, за попередньою змовою
у групі осіб
з неповнолітніми ОСОБА_5.,

5

ОСОБА_6. та ОСОБА_7.,
оскільки, як зазначено вище, відносно останніх винесено постанову про
відмову відносно них у порушенні кримінальної справи за ст. 6
п.2 КПК України.

Керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

вирок
Личаківського районного суду м. Львова
від 07 серпня 2007 року відносно ОСОБА_1та окрему постанову від 07 серпня 2007
року залишити без зміни, а апеляції
державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2.
в інтересах засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

В
порядку 365 ч.2 КПК України виключити з вступної частини вироку кваліфікуючу
ознаку - вчиненняОСОБА_1. злочину,
передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, за попередньою змовою у групі осіб.

В решті вирок
залишити без зміни.