Справа №1-42/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007
року Щорський районний суд
Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Шаповал З.О.

при секретарі Скорій Л.О.

з участю прокурора Шеремета Ю.В.

адвоката ОСОБА_1

підсудного ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорсі справу по обвинуваченню: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця с.
Сновське Щорського району Чернігівської області, українця,
громадянина України, освіта середня-спеціальна, одуженого,
військовозобов'язаного, непрацюючого, раніше не судимого,-

за ст. 164 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Щорського районного суду Чернігівської області від 23.07.2002 року ОСОБА_2
зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 утримання неповнолітніх
дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в
розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.07.2002 року та до їх
повноліття, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

ОСОБА_2 став на
шлях злісного ухилення від сплати призначених платежів, ніде не працює, на
обліку в центрі зайнятості не перебуває, як засновник або підприємець не
зареєстрований. Випадкові заробітки він приховує задовольняючи лише свої власні
потреби. Станом на 31.03.2007
року за період з квітня 2003
року сума боргу по аліментам складає 7416
грн. 60 коп.

ОСОБА_2 в
обвинуваченні за ст. 164
ч.1 КК України свою вину визнав та пояснив, що рішенням суду він зобов'язаний
сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час
він ніде не працює, собі на життя та на утримання другої сім»ї, заробляє
випадковими заробітками та тим, що неофіційно працював на пилорамі десь з
пів-року, іншої матеріальної допомоги, а саме продуктами харчування, одягом не
допомогав, оскільки сам потребує допомоги тому не мав можливості сплачувати
аліменти на утримання дітей. Він неодноразово письмово державною виконавчою
службою попереджався про необхідність виплати аліментів на утримання дітей. Але
він не згоден з розрахунком заборгованості по аліментам, оскільки він перестав
платити їх з квітня 2003
року, а не з липня 2002
року

Потерпіла ОСОБА_3 суду показала,
що вона перебувала у шлюбі з підсудним. Від спільного шлюбу вони мають
неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Так як
в спільному шлюбі підсудний не надавав ніякої матеріальної допомоги на дитину
вона подала заяву до суду на утримання аліментів. Присуджені судом аліменти
підсудний не сплачує і будь-якої іншої допомоги на утримання сина не надає. У 2003 році підсудний
сплатив їй заборгованість за 6
місяців.

Свідок ОСОБА_6
суду показав, що він працює державним виконавцем ДВС в Щорському районі. В його
провадженні знаходиться виконавчий лист №
2-383 від 23.07.2002

року згідно якого ОСОБА_2
зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх
дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку, але не менше
1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. Боржник добровільно
рішення суду не виконує, в зв'язку з цим у нього виникла заборгованість
по аліментам в сумі 7673
грн. 10 коп., оскільки у виконавчому листу немає відмітки про те,
що частина боргу була виплачена ще у 2003
році, то за наявності довідки він перерахує суму заборгованості і всерівно
цей борг буде складати 7416
грн. 60 коп.

Свідок ОСОБА_7
суду показав, що в 2002 році він
працював сільським головою в с
Сновське Щорскього району Чернігівської області, до нього прийшов батько
підсудного і попрохав, що б він був присутнім при розподілі майна між підсудним
і його дружиною. Коли він прийшов до них додому вони показали йому речі, які
підлягали розподілу, він запропонував скласти акт, але ОСОБА_2 відмовився і
сказав, що всі речі він залишає дружині так як з нею залишаються діти.

Дослідивши
докази, суд вважає, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 164 ч. 1 КК України як
злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей
(аліментів).

Вина ОСОБА_2 у
вчиненні цього злочину підтверджується постановою Щорського районного суду від 23.07.1967 року ( а.с. 34), розрахунком
заборгованості по аліментам (
а.с. 15-21), копією виконавчого листа ( а.с. 12),
повним визнанням вини підсудним та його показами, із яких встановлено, що
підсудний весь час мав тимчасові доходи, але приховував їх, свідченням цьому є
те, що підсудний неофіційно працював на пилорамі, але адміністації підприємства
про те, що він зобов'язаний сплачувати аліменти на дітей, не казав, на облік у
центр зайнятості не ставав, хоча тривалий час перебуває безробітним,
підтвердив, що заробляв випадковими заробітками, працюючи у односельчан по
господарству, показами потерпілої та свідка.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, не
встановлено.

Обставинами, що
пом'якшують його покарання, є повне визнання вини у вчиненому злочині та щире
каяття.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, тяжких
наслідків від його скоєння не настало, обставини вчинення злочину, особу
підсудного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але
судимість погашена у встановленому законом порядку, виключно позитивно
характеризується за місцем проживання сімейний стан підсудного, наявність у
його інших утриманців, обставини, що пом'якшують вину та відсутність обставин
що обтяжують покарання підсудного а тому вважає, що за ст. 164 ч.1 КК України слід
призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк в межах санкції цієї
статті.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу суд не
вбачає.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 322
- 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді
громадських робіт строком 100
( сто) годин.

Запобіжний захід
до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про
невиїзд.

На вирок може
бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту проголошення вироку.