718/1935/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000334 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та прописаного в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученому, працюючого головним спеціалістом відділу екологічного контролю земельних ресурсів державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області, державного службовця 4 категорії, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 07 травня 2014 року біля 16:00 години, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керував автомобілем марки Volkswagen-Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Незалежності в м. Кіцмань, Кіцманського району, зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Заставна, при цьому наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку №61, і позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 Пішохідний перехід та горизонтальною розміткою 1.14.1 зебра. Під`їжджаючи до вказаного пішохідного переходу, ОСОБА_3 , проявивши неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив небезпеку пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїжджу частину дороги по даному пішохідному переходу, з права на ліво, відносно напрямку руху даного автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останню.

Внаслідок даної ДТП, ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 18.1 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія:

-п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України визнав повністю, однак не погоджується з висновком, щодо керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та показав суду, що 07 травня 2014 року, рухаючись автомобілем зі швидкістю 40-50 км/год, побачив пішоходів десь за 20-50 м., які стояли на проїжджій частині. Перешкод для видимості не було, однак він подумав, що пішоходи пропустять його автомобіль і не відразу зреагував, як одна із пішоходів почала переходити дорогу. Коли почав гальмувати, в той момент і відбувся наїзд. Десь за 13 м., після пішохідного переходу, зупинився, вийшов з автомобіля та викликав швидку допомогу, перебуваючи у цей момент у стані шоку, не усвідомлюючи що сталося.

На підставі ст.349 ч.3 КПК України за згодою всіх учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Таким чином суд аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 286 КК України.

Щодо заперечення обвинуваченим ОСОБА_3 , відносно керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, спростовано дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №799 від 07 травня 2014 року КМУ Чернівецького обласного наркотичного диспансеру, за результатами якого вбачається, що у ОСОБА_3 , виявлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання конобіноїдів (т. 3 а.с.38 );

свідоцтвом про Державну реєстрацію № НОМЕР_2 . Швидкі тести імунохроматографічні на виявлення наркотичних речовин Профітест та додатками до нього (т.3 а.с.39-41 );

свідоцтвом про Державну реєстрацію № НОМЕР_3 . Тести для виявлення наркотичних речовин та додатком до нього (т.3 а.с.42-43 );

сертифікатом аналізу від 21 травня 2014 року (т.3 а.с.44).

Прокурором в інтересах держави в особі Обласної комунальної установи Лікарні швидкої медичної допомоги заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, та просив суд стягнути з нього на користь ОКУ Лікарня швидкої медичної допомоги кошти, у сумі 37934,72 гривень та 3335,39 гривень, витрачені на лікування ОСОБА_7 ..

З врахуванням всіх обставин справи суд, приходить до висновку, що позови Прокурора в інтересах держави в особі Обласної комунальної установи Лікарні швидкої медичної допомоги задовольнити повністю.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, та просила суд стягнути з нього на її користь моральну шкоду в розмірі 150000 гривень.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що потерпіла зазнала душевних страждань, та переживань внаслідок отриманих ушкоджень від дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_7 позбавлена можливості протягом тривалого часу вести звичний уклад життя.

З врахуванням всіх обставин справи суд, керуючись принципом розумності та справедливості, приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів

Також судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, а також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, хоча зареєстрований з діагнозом F 12.о з 01 липня 2014 року, раніше не судимий та думку потерпілої, яка просила суд, ОСОБА_3 суворо не карати та не призначати йому покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні необхідного та достатнього для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 покарання і запобігання вчиненню ним інших злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому суд, вважає, що йому можливо призначити покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Судові витрати по справі за проведення експертиз покласти на ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти органу кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 15000 ( п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОКУ Лікарня швидкої медичної допомоги вартість лікування потерпілої ОСОБА_7 , на загальну суму 37934,72 (тридцять сім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОКУ Лікарня швидкої медичної допомоги вартість лікування потерпілої ОСОБА_7 , на загальну суму 3335,39 (три тисячі триста тридцять п`ять) гривень 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-автотехнічних експертиз на загальну суму 651 гривня 43 коп.

Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль марки Volkswagen-Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на штраф-майданчику Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області - повернути власнику ОСОБА_8 ;

На вирок може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя: