№ 1- 42/08
ВИРОК

Іменем України

25.06. 2008 року
м. Київ

Печерський районний суд
м. Києва в складі :

головуючого судді

Підпалого В.В.,

при секретарях

Стасенковій А.Г.,Прилуцькій Н.М.,
Александрові В.Е.,

за участю прокурора

Панова В.Є.,

захисника

адвоката ОСОБА_1

перекладача

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Печерського районного суду в м. Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. м. Дьор
Республіка Угорщина, угорця, гр- на
Угорщини, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого на посаді консультанта
в ТОВ «Олімпія ремпрофібуд», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 18 год. 10
хв. ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD RANGER» д.з. НОМЕР_1, рухаючись по проїзній
частині дворового проїзду у дворі будинку АДРЕСА_3, зі сторони вул. Німанська,
по сухому покриттю, зі швидкістю приблизно 5 км/ год (зі слів ОСОБА_3), грубо
порушив правила безпеки дорожнього руху, не впевнився у безпеці для руху, не
вірно вибрав швидкість руху, розпочав рух заднім ходом, порушив п. 10.1;
10.9 Правил дорожнього руху України,
згідно яких: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку
руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод
або небезпеки іншим учасникам руху», «Під час руху транспортного засобу заднім
ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.
Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за
допомогою до інших осіб», та вчинив наїзд задньою частиною вказаного автомобіля
на пішохода ОСОБА_4, яка в цей час рухалась по проїзній частині дворового
проїзду у дворі будинку АДРЕСА_3, зі сторони вул. Німанська. Від отриманих
тілесних ушкоджень ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22 год. 05 хв. в КМКЛ №17.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 323/4039 від 22.10.2007 року ОСОБА_4 в результаті ДТП отримала
тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в товщу м'яких тканин живота
справа; неповний поперечний перелом грудини, двохсторонні переломи ребер з
пошкодженням пристінкової плеври справа, крововилив в ділянці корнів легень;
розтрощення правої частини печінки, розрив лонного сочлініння, наявність рідкої
крові в правій плевральній порожнині близько 400 мл, в черевній порожнині
близько 600 мл, та легкі тілесні ушкодження синців і садна на обличчі, шиї,
верхніх і нижніх кінцівках. Смерть ОСОБА_4 наступила від закритої травми грудей
і живота з пошкодженням внутрішніх органів, розвитком крововтрати і шоку.

Підсудний ОСОБА_3 під час судового
засідання свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав
частково, не заперечуючи факту наїзду на потерпілу ОСОБА_4, заперечив щодо
можливості запобігти наїзду на потерпілу.

Так, допитаний у судовому засіданні підсудний
ОСОБА_3 показав, що ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 18 год. 00 хв. він керуючи технічно справним автомобілем «FORD RANGER» д.з. НОМЕР_1 рухався по дворовому проїзду АДРЕСА_3. Під час руху в автомобілі було включене
ближнє світло фар. В автомобілі в якості
пасажирів перебували його знайомі ОСОБА_5, який сидів спереду справа та
ОСОБА_6, який сидів на задньому сидінні. Проїхав невелику відстань він побачив,
що потрапив в тупик. Він вирішив
розвернутись, і поїхати іншим шляхом. Декілька разів він намагався
розвернутись, але оскільки дорога була занадто вузька, то йому не вдалося
розвернутися. Він вирішив виїхати заднім ходом. Він подивився у всі дзеркала
заднього огляду, переконався, що позаду автомобіля ніяких перешкод немає. Після
цього він розпочав рух заднім ходом.
Проїхавши приблизно до 10 м, швидкість автомобіля становила приблизно 5 км/
год, він почув тертя гілок по даху автомобіля і хлопок розбитої пляшки. Він
відразу зупинив автомобіль і в цей час почув крик людини. Коли він вийшов із
салону автомобіля, то між двома задніми колесами його автомобіля побачив жінку похилого
віку. До моменту наїзду на даного пішохода він не бачив звідки і куди вона
направлялась, і яким чином він міг на неї наїхати. Він разом з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 спробував підняти задню частину
автомобіля, щоб вийняти потерпілу, але в них це не вийшло. Підняти автомобіль
та дістати з під коліс потерпілу вони змогли тільки за допомогою сторонніх
осіб, які підійшли до місця пригоди. Через деякий час приїхали працівники
міліції та швидка медична допомога, яка забрала потерпілу до лікарні. На момент
прибуття швидкої допомоги потерпіла перебувала у свідомості.

Незважаючи на часткове визнання вини
підсудним ОСОБА_3, його винність підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні з
яких убачається, що його мати являється рідною сестрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
йому зателефонувала сусідка ОСОБА_4, яко
повідомила, що ОСОБА_4 знаходиться у лікарні № 17 м. Києва, оскільки на неї був
здійснений наїзд автомобілем в дворі АДРЕСА_3. В цей же день ОСОБА_4 від
отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні з яких
убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 18 год. 10 хв. вона вийшла із
АДРЕСА_3, де розташований офіс фірми, де вона працює. Вихід розташований у
дворі даного будинку. На вулиці вона присіла на лавку, щоб зателефонувати. В
цей час вона помітила на відстані приблизно 3 м жінку похилого віку, яка
опираючись на палицю повільно йшла по асфальтованій доріжці, зі сторони вул.
Неманська, в напрямку вул. Підвисоцького. Приблизно через 10-15 с вона почула
крик зазначеної жінки. Коли вона подивилась у її бік, то побачила, як
автомобіль «джип», як пізніше вона дізналась марки «FORD RANGER» номерні знаки д.з. НОМЕР_1 із затемненими вікнами рухаючись заднім
ходом, зі сторони вул. Неманська, в напрямку вул. Підвисоцького, повільно
наїжджає на жінку, яка падає на асфальт, а автомобіль продовжує рухатись. Жінка
в момент наїзду була повернута до автомобіля спиною. Жінка сильно кричала, але
водій мабуть не чув і переїхавши її задніми колесами зупинився та розпочав
рухатись повільно вперед. Таким чином жінка під тиском автомобіля перекидалась
з одного місця на інше. З моменту наїзду пройшло приблизно 40-50 с, як водій
зупинився. З автомобіля вийшли декілька чоловіків і побачивши жінку, яка лежала
під автомобілем між передніми і задніми колесами, ближче до задніх коліс,
почали піднімати автомобіль, але в них нічого не виходило, і тільки коли
підійшли ще декілька сторонніх осіб вдалося підняти одну сторону автомобіля й
витягнути жінку. Вона в цей час по телефону викликала швидку медичну допомогу.
Жінка весь час перебувала у свідомості і сильно кричала. На місці вона
знаходилась до приїзду працівників міліції яким надала пояснення про
вищезазначене, а також приїхала швидка медична допомога, яка забрала потерпілу
до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні з яких
убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2, на протязі дня він перебував у свого знайомого
ОСОБА_3, у кв. АДРЕСА_4, де надавав допомогу по ремонту квартири. Приблизно о
17 год. 00 хв., він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виїхали на автомобілі марки “FORD RANGER”, д.з. НОМЕР_1, який належить останньому. За
кермом автомобіля перебував ОСОБА_3
Приблизно о 18 год. 10 хв., вони заїхали в двір будинку АДРЕСА_3і проїхавши
невелику відстань попали у тупик. ОСОБА_3 вирішив розвернутись автомобілем, але
проїзд був замалим, тому розпочав рух заднім ходом. В цей час на вулиці вже
смеркало і на автомобілі горіло ближнє світло фар. ОСОБА_3 від керування
автомобілем не відволікався, не курив, з ними і по мобільному телефону не
розмовляв, свою увагу концентрував на дорогу. Перш ніж розпочати рух заднім
ходом ОСОБА_3 подивився у дзеркала заднього огляду, посигналив, включив
аварійну сигналізацію, після чого розпочав рух. В салоні автомобіля він сидів
на задніх сидіннях, а ОСОБА_5 на передньому пасажирському сидінні. Проїхавши
приблизно до 10 м, швидкість автомобіля була невеликою, приблизно 5 км/ год,
вони почули звук розбиття пляшки, після
чого ОСОБА_3 зупинився. Вони всі вийшли на вулицю, де побачили під автомобілем
між передніми і задніми колесами, ближче до задніх, лежала жінка і кричала.
Вони відразу почали піднімати автомобіль, але у них нічого не виходило і тільки
через декілька секунд підійшли сторонні особи які помогли підняти одну сторону
автомобіля та витягти потерпілого пішохода. До наїзду на пішохода ніхто з них
не бачив звідки і куди вона рухалась, тому пояснити яким чином вона потрапила
під автомобіль він не може. Через деякий час приїхали працівники міліції та
швидка медична допомога яка забрала потерпілу до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні з яких
убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 17 год. 00 хв., він, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 виїхали на автомобілі марки «FORD RANGER», д.з. НОМЕР_1 на вул. Підвисоцького в м. Києві, де мали зустріти
знайому дівчину ОСОБА_3 За кермом автомобіля був ОСОБА_3, якому і належить даний транспортний засіб.
Він сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_6 на задніх сидіннях.
Приблизно о 18 год. 10 хв., вони заїхали в двір будинку АДРЕСА_3і проїхавши
невелику відстань, приблизно 30-40 м, попали в тупик. ОСОБА_3 вирішив
розвернутись автомобілем, але декілька разів спробувавши у нього не вийшло,
оскільки проїзд був замалим, тому розпочав рух заднім ходом. На вулиці вже темніло і на автомобілі було
включене ближнє світло фар. Під час руху вони ОСОБА_3 від керування автомобілем
не відволікали і останній в свою чергу з ними і по мобільному телефону не
розмовляв, не курив, свою увагу зосереджував на дорогу. Перш ніж розпочати рух
заднім ходом ОСОБА_3 включив аварійну сигналізацію, посигналив, після чого
розпочав рух. Проїхавши приблизно до 10 м, швидкість автомобіля була невеликою,
приблизно 5 км/ год не більше, вони почули звук розбиття пляшки. ОСОБА_3
запитав у них, що це було, але не отримавши від них відповіді зупинив
автомобіль. Вони всі вийшли на вулицю, де побачили під автомобілем між
передніми і задніми колесами, ближче до задніх, лежала жінка похилого віку і
кричала. Вони відразу розпочали піднімати автомобіль, але у них нічого не
виходило. До них підійшли ще двоє чи троє сторонніх чоловіків і тільки з їх
допомогою вдалося підняти одну сторону автомобіля та витягти потерпілого
пішохода. До наїзду на пішохода ніхто з них не бачив звідки і куди вона
рухалась, тому пояснити яким чином вона потрапила під автомобіль він не може. По приїзду швидкої
медичної допомоги потерпіла перебувала у свідомості. Лікарі оглянувши жінку
забрали її до лікарні;

- даними, які містяться у висновку судово-медичної
експертизи № 323/4039 від 22.10.2007 року з яких убачається, що ОСОБА_4 в
результаті ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді: крововилив в товщу м'яких
тканин живота справа; неповний поперечний перелом грудини, двохсторонні переломи ребер з
пошкодженням пристінкової плеври справа, крововилив в ділянці корнів легень;
розтрощення правої частини печінки, розрив лонного сочлініння, наявність рідкої
крові в правій плевральній порожнині близько 400 мл, в черевній порожнині
близько 600 мл; синці і садна на обличчі, шиї, верхніх і нижніх кінцівок.
Смерть ОСОБА_4 наступила від закритої травми грудей та живота з пошкодженням
внутрішніх органів, розвитком крововтрати й шоку (т. 1 а.с. а.с. 23- 24);

- даними, які містяться у висновку судово- автототехнічної
експертизи № 1873 від 04.03.2008 року, з яких вбачається, що дії водія ОСОБА_3, з технічної точки зору
регламентуються вимогами п. п. 10.1; 10.9 Правил дорожнього руху України. В
даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 шляхом виконання вимог п.п. 10.1; 10.9
ПДР України мав технічну можливість запобігти контакту з пішоходом. В даній
дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.
п.10.1; 10.9 ПДР України ( т. 1 а.с. 218-219);

- даними, які містяться у протоколі огляду місця ДТП від
ІНФОРМАЦІЯ_2, схемі до нього та довідці про ДТП з яких вбачається, що наїзд на
пішохода ОСОБА_4 автомобілем марки «FORD RANGER» д.з. НОМЕР_1 трапився ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 год. 10 хв. в житловій зоні
біля АДРЕСА_3, і очевидцем пригоди була ОСОБА_8
(т. 1 а.с. а.с. 4- 13);

- речовим доказом по справі- автомобілем «FORD RANGER» д.з. НОМЕР_1
(т. 1 а.с.18).

Оцінюючи
всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що
винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю,
а його дії правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил
безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили
смерть потерпілої.

Доводи захисту про те, що висновок
судово- медичної експертизи № 323/4039 від 22.10.2007 року не може братись до
уваги як доказ, оскільки ОСОБА_3 та його захисник були ознайомленні з постановою про
призначення експертизи від 06.10.2007 року лише 01.11.2007 року, тобто вже
після проведення експертизи, чим було порушено право на захист ОСОБА_3 та що показання свідка ОСОБА_8 не може
братись до уваги як доказ, оскільки вона під час ДТП відволікалась та
відмовилась від проведення відтворення обстановки та обставин події були
перевірені під час судового засідання.

Так з даних, які містяться у
протоколах ознайомлення з постановою про призначення експертизи та висновками
експертизи від 01.11.2007 року убачається, що під час ознайомлення з постановою
про призначення експертизи та висновками експертизи, ОСОБА_3 та його захисник
ніяких заяв, зауважень та клопотань не мали (т. 1 а.с. а.с. 22, 30).

Зокрема, допитана в судому засіданні свідок ОСОБА_8
зазначила, що підтримує свої пояснення, які вона дала ІНФОРМАЦІЯ_2 працівникам
ДАІ та показання під час досудового слідства про обставини наїзду на ОСОБА_4 в
повному обсязі.

Тому, зазначені доводи захисту про
те, що висновок судово- медичної експертизи № 323/4039 від 22.10.2007 року та
показання свідка ОСОБА_8 не можуть
братись судом як доказ вини ОСОБА_3 є необґрунтованими.

Обставинами, які пом'якшують
покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає добровільне
відшкодування шкоди та надання допомоги потерпілому безпосередньо після
вчинення злочину.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудному, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання підсудному суд враховує
наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, який віднесений кримінальним законом до
категорії тяжких злочинів;

- особу ОСОБА_3, який має постійне місце проживання на
території України, одружений за громадянкою України, працює на Україні, раніше
до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем
роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та
лікаря-психіатра не перебуває.

Суд,
при призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, його особу, наявність вагітної жінки
та усі обставини справи, позицію потерпілого по справі, який просив сурово не
карати ОСОБА_3 та застосувати до нього ст. 75 КК України, відповідно до
вимог ст. 65 КК України щодо законності,
справедливості,
обґрунтованості та
індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення підсудного
вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ст. 286 ч. 2
КК України, пов'язане з позбавленням волі, ближче до мінімальної межі
санкції статті Особливої частини КК України, але із застосуванням правил ст. 75
КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та
покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Відповідно до ст. 93 КПК України необхідно стягнути
з підсудного ОСОБА_3 судові витрати по справі - вартість проведеної у справі
судово- автототехнічної експертизи в сумі 782 грн.

Долю
речового доказу необхідно вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_3визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання - 3 ( три ) роки
позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_3від відбування основного призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 ( три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого
ОСОБА_3обов'язки протягом іспитового
строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Зарахувати в строк відбуття покарання засудженим
ОСОБА_3 термін його затримання та попереднього ув'язнення починаючи з
04.10.2007 року по 12.10.2007 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Речовий доказ- автомобіль «FORD RANGER» д.з. НОМЕР_1, який знаходиться на
відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_3залишити йому же належністю, як
власнику.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3судові витрати по
справі - вартість проведеної у справі судово- автотехнічної експертизи у доход держави.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3до
вступу вироку в законну силу залишити без змін - залог.

Вирок
може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний
суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя
В.В. Підпалий