Справа № 743/1959/13-к
Провадження №1-о/743/3/13
У Х В А Л А

Іменем України

30 грудня 2013 року Ріпкинський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді Сташківа
В.Б.,

при секретарі Прохоренко
А.В.,

за участю прокурора
Шваб Л.В.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого
ОСОБА_2, який приймає участь в режимі

відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ріпки та
дистанційному судовому провадженні
заяву заступника прокурора
Чернігівської області про перегляд за
нововиявленими обставинами вироку
Ріпкинського районного суду від 24.05.2013
року яким ОСОБА_2 було засуджено за ч.3
ст. 185, ст.. 71 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі та ОСОБА_3
було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186,
ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців
позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ріпкинського районного
суду Чернігівської області перебувала
кримінальна справа № 2518/774/2012 про
обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.
186 КК України та ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України.

Судом визнано доведеним, що:

- 7 лютого 2012 року, приблизно о 02 годині,
неповнолітній ОСОБА_3, під час
перебування на іспитовому строці
встановленому вироком суду за
вчинення кваліфікованої крадіжки,
тобто повторно, разом з особою, яка не
досягла віку з якого можлива
кримінальна відповідальність, з метою
незаконного заволодіння чужим майном,
заздалегідь домовившись про спільне
вчинення суспільно-небезпечного
діяння, шляхом відкриття дверей водія,
з салону автомобіля ВАЗ 2106, д.р.н.
НОМЕР_1, який знаходився біля під'їзду
№2, будинку №17, по вул. Заводській в смт.
Замглай, Ріпкинського району,
Чернігівської області, відкрито
викрали автомагнітолу «MYSTERY», моделі
MCD-798MPU з пультом дистанційного
керування, вартістю 552 грн. 42 коп., два
динаміки автомобільної акустичної
системи марки «PIONEER»TS-A6983S 440 w maх.,
вартістю 70 грн. кожний, на загальну суму
140 грн., динамік марки «DOMOTEK», моделі
DM5020, вартістю 50 грн., акумулятор «Аком»,
моделі 080803Н, вартістю 400 грн., чим
завдали потерпілому ОСОБА_4
матеріальні збитки на загальну суму 1 142
грн. 42 коп.;

- повторно, приблизно о 15 годині 23
лютого 2012 року, продовжуючи свою
злочинну діяльність, неповнолітній
ОСОБА_3, з метою незаконного
заволодіння чужим майном, заздалегідь
домовившись про спільне вчинення
таємного викрадення чужого майна з
раніше судимим неповнолітнім ОСОБА_2 і
разом з ним, через незачинені двері
проникли до підсобного приміщення
учбового корпусу Замглайського АПТУ за
адресою, вул. Леніна, буд. № 1 в смт.
Замглай Ріпкинського району
Чернігівської області, звідки таємно
викрали механічну друкарську машинку
«Ятрань», балансовою вартістю 328 грн.,
чим завдали Замглайському АПТУ
матеріальні збитки на суму 328 грн..

Вироком Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 24.05.2013 року
ОСОБА_2 засуджено за ч.3 ст. 185, ст.. 71 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, а ОСОБА_3 засудженого за ч. 3 ст. 185,
ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років
6 місяців позбавлення волі.

Вказаний вирок набрав чинності 9 серпня
2012 року.

До Ріпкинського районного суду
надійшла заява заступника прокурора
Чернігівської області про перегляд за
нововиявленими обставинами вироку
Ріпкинського районного суду від 24.05.2013
року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якій
ставиться питання:

- про скасування зазначеного вироку
стосовно ОСОБА_2 про засудження його за
ч.3 ст. 185, ст.. 71 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі, з закриттям
провадження в кримінальній справі в
частині обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 3 ст.
185 КК України, з застосуванням до ОСОБА_2
примусових заходів медичного
характеру у вигляді госпіталізації до
психіатричного закладу із звичайним
наглядом;

- про зміну зазначеного вироку стосовно
ОСОБА_3, з виключенням з вироку в
частині засудження його за ч.3 ст. 185 КК
України посилання на кваліфікуючу
ознаку «вчинення злочину за
попередньою змовою групою осіб», а
врешті вказаний вирок стосовно ОСОБА_3
просили залишити без зміни.

Обґрунтування заяви зводиться до того,
що в ході досудового слідства по даній
кримінальній справі було проведено
амбулаторну судово-психіатричну
експертизу, згідно висновку якої
ОСОБА_2 визнано осудним, у якого мали
місце клінічні ознаки легкої розумової
відсталості. Однак, в матеріалах даної
кримінальної справи відсутня довідка
МСЕК серії МСЕ-ЧНВ № 272856, яка наявна в
матеріалах кримінальної справи №
2518/1-148/2011, згідно якої 18.01.2012 р. ОСОБА_2
встановлено 2 групу інвалідності з
дитинства безстроково з діагнозом -
легка розумова відсталість
(помірно-виражена дебільність) з
вираженими емоційно-вольовими
розладами, значними порушеннями
поведінки, соціально - трудовою
дезадаптацією. Вказані обставини не
були відомі експертам, які проводили
амбулаторну судово-психіатричну
експертизу та суду і могли суттєво
вплинути на висновок експертизи та
відповідно і на судове рішення у
справі. Вказує, що актом стаціонарної
комісійної судово-психіатричної
експертизи від 26 березня 2013 р. № 51,
встановлена неосудність ОСОБА_2 та, що
останній страждає на легку розумову
відсталість (олігофренія в ступені
вираженої дебільності) з вираженими
емоційно-вольовими порушеннями з
раннього дитинства, тому він потребує
застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді
госпіталізації до психіатричного
закладу із звичайним наглядом. Вказує,
що постановою Ріпкинського районного
суду від 30.04.2013 провадження у
кримінальній справі № 2518/1602/2012 про
обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК
України закрито та застосовано до
нього примусові заходи медичного
характеру у вигляді госпіталізації в
психіатричний заклад із звичайним
наглядом. Ураховуючи, що ці обставини
не були відомі суду на час судового
розгляду при ухваленні вироку і вони
доводять його неправильність, вважає,
що вирок Ріпкинського районного суду
від 24.05.2012 р. про засудження ОСОБА_2 за ч.
3 ст. 185 КК України підлягає перегляду за
нововиявленими обставинами відповідно
до п. 5 ч. 1 ст. 459 КПК України. Одночасно
вказують, що про ці обставини вони
дізнались з листа першого заступника
начальника управління державної
пенітенціарної служби України в
Чернігівській області від 01.10.2013 р. №
16/1892.

В судовому засіданні прокурор Шваб Л.В.
повністю підтримала заяву заступника
прокурора Чернігівської області про
перегляд за нововиявленими
обставинами вироку Ріпкинського
районного суду від 24.05.2013 року, з
підстав зазначених в заяві.

Допитаний в режимі відеоконференції
ОСОБА_2, який перебуває в
Чернігівському СІЗО підтримав заяву
заступника прокурора Чернігівської
області про перегляд за нововиявленими
обставинами вироку Ріпкинського
районного суду від 24.05.2013 року та просив
направити його до психіатричного
закладу на лікування.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1
заяву заступника прокурора
Чернігівської області про перегляд за
нововиявленими обставинами вироку
Ріпкинського районного суду від 24.05.2013
року підтримав в повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_3, через адміністрацію
установи відбування покарання,
направив суду заяву, в якій просив
розглянути заяву заступника прокурора
Чернігівської області про перегляд за
нововиявленими обставинами вироку
Ріпкинського районного суду від 24.05.2013
року у його відсутність.

Вислухавши пояснення прокурора Шваб
Л.В., захисника ОСОБА_1, засудженого
ОСОБА_2, дослідивши матеріали даної
справи у визначеному учасниками
судового розгляду обсязі, суд робить
наступні висновки.

За загальним правилом, відповідно до
положень ст. 124 Конституції України, ст.
532 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, вирок суду, що набрав законної
сили є обов'язковим для виконання.

Проте, ч. 1 ст. 459 КПК України
передбачено, що судові рішення, що
набрали законної сили, можуть бути
переглянуті за нововиявленими
обставинами.

Зокрема, за п. 5 ч. 2 даної статті
нововиявленими обставинами визнаються
інші обставини, які не були відомі суду
на час судового розгляду при ухваленні
судового рішення і які самі по собі або
разом із раніше виявленими обставинами
доводять неправильність вироку чи
ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ст.ст. 18, 19 КК України
суб'єктом злочину може бути лише осудна
фізична особа, яка під час вчинення
злочину могла усвідомлювати свої дії і
керувати ними.

З акту (висновку) № 127 від 21.03.2012 р.
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи, проведеної експертами
Судово-психіатричного експертного
підрозділу КЛПЗ «Чернігівська обласна
психоневрологічна лікарня» в ході
досудового слідства по даній
кримінальній справі (т.1 а.с. 150-153)
вбачається, що у ОСОБА_2 мали місце
клінічні ознаки легкої розумової
відсталості, але не виявлено будь-яких
судово-психіатричних даних, які б
вказували на те, що у нього в момент
інкримінованого йому діяння могли мати
місце будь-які клінічні ознаки
тимчасового розладу психічної
діяльності. Він міг усвідомлювати свої
дії та керувати ними на період часу, до
якого відноситься інкриміноване йому
діяння. На час проведення експертизи у
ОСОБА_2 мали місце ознаки легкої
розумової відсталості, він міг
правильно сприймати обставини, які
мають значення для справи, та давати
про них правильні свідчення, і
примусові заходи медичного характеру
йому не показані.

Судом встановлено та підтверджено
довідкою МСЕК серії МСЕ-ЧНВ № 272856, що
18.01.2012 р. ОСОБА_2 встановлено 2 групу
інвалідності з дитинства безстроково з
діагнозом - легка розумова відсталість
(помірно-виражена дебільність) з
вираженими емоційно-вольовими
розладами, значними порушеннями
поведінки, соціально - трудовою
дезадаптацією.

В той же час, в матеріалах даної справи
на момент винесення вироку вказана
довідка була відсутня, хоча наявність
її могла суттєво вплинути на висновок
експертизи та відповідно і на судове
рішення у справі.

З акту стаціонарної комісійної
судово-психіатричної експертизи від 26
березня 2013 р. № 51, проведеного
експертами Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи, на
підставі постанови Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 20 грудня 2012 р. в кримінальній справі
№ 2518/1602/2012 про обвинувачення ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
289 КК України вбачається, що ОСОБА_2
страждає на легку розумову відсталість
(олігофренія в ступені вираженої
дебільності) з вираженими
емоційно-вольовими порушеннями. Даним
захворюванням ОСОБА_2 страждає з
раннього дитинства. Наявні у ОСОБА_2
ознаки легкої розумової відсталості
(олігофренія в ступені вираженої
дебільності) з вираженими
емоційно-вольовими порушеннями
належать до хронічного психічного
захворювання. ОСОБА_2 на час проведення
експертизи не міг усвідомлювати свої
дії та керувати ними. ОСОБА_2 потребує
застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді
госпіталізації до психіатричного
закладу із звичайним наглядом.

Судом встановлено, що постановою
Ріпкинського районного суду від 30.04.2013
р.провадження у кримінальній справі №
2518/1602/2012 про обвинувачення ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
289 КК України закрито та застосовано до
нього примусові заходи медичного
характеру у вигляді госпіталізації в
психіатричний заклад із звичайним
наглядом.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає
кримінальній відповідальності особа,
яка під час вчинення суспільно
небезпечного діяння, передбаченого цим
Кодексом, перебувала в стані
неосудності, тобто не могла
усвідомлювати свої дії (бездіяльність)
або керувати ними внаслідок хронічного
психічного захворювання, тимчасового
розладу психічної діяльності,
недоумства або іншого хворобливого
стану психіки. До такої особи за
рішенням суду можуть бути застосовані
примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши
доведеним, що ця особа вчинила
суспільно небезпечне діяння у стані
неосудності або після вчинення
кримінального правопорушення
захворіла на психічну хворобу, яка
виключає можливість застосування
покарання, суд постановляє ухвалу про
застосування примусових заходів
медичного характеру.

Вказані обставини щодо осудності
ОСОБА_2, на думку суду, є нововиявленими
та не були відомі Ріпкинському
районному суду при ухваленні вироку
від 24 травня 2012 р. та доводять
неправильність вказаного вироку суду.

Виходячи з наведеного, слушною є
позиція заступника прокурора
Чернігівської області Яся О.О. про
неправильність вироку Ріпкинського
районного суду від 24.05.2013 року відносно
ОСОБА_2 за ч.3 ст. 185 КК України та про
наявність підстав для перегляду його
за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, заяву заступника
прокурора Чернігівської області про
перегляд за нововиявленими
обставинами вироку Ріпкинського
районного суду від 24.05.2013 року відносно
ОСОБА_2 слід задовольнити та скасувати
вирок Ріпкинського районного суду від
24 травня 2013 року стосовно ОСОБА_2 про
засудження його за ч.3 ст. 185, ст.. 71 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, з закриттям провадження в
кримінальній справі в частині
обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК
України, з застосуванням до ОСОБА_2
примусових заходів медичного
характеру у вигляді госпіталізації до
психіатричного закладу із звичайним
наглядом.

Також з слушною є позиція заступника
прокурора Чернігівської області Яся
О.О. про наявність, у зв'язку з цим,
підстав для перегляду за
нововиявленими обставинами вказаного
вироку стосовно ОСОБА_3 в частині
засудження його за ч.3 ст. 185 КК України,
виходячи з наведеного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 по ч.3 ст. 185 КК України
обвинувачувався та був засуджений за
вчинення таємного викрадення чужого
майна, що поєднане з проникнення у
приміщення, що вчинено повторно, що
вчинено за попередньою змовою групою
осіб з ОСОБА_2, тобто по трьом
кваліфікуючим ознакам.

В той же час, оскільки відповідно до
ст.ст. 18, 19 КК України суб'єктом злочину
може бути лише осудна фізична особа,
яка під час вчинення злочину могла
усвідомлювати свої дії і керувати ними,
а в даному випадку встановлено, що
вказаний злочин ОСОБА_2 вчинив в стані
неосудності, то така кваліфікуюча
ознака, як «вчинення злочину за
попередньою змовою групою осіб»
останньому не може бути вмінена та
підлягає виключенню з вироку в частині
засудження його за ч.3 ст. 185 КК України,
у зв'язку з цим вирок Ріпкинського
районного суду від 24 травня 2013 року
стосовно ОСОБА_3 в цій частині слід
змінити, а в решті вказаний вирок
стосовно нього слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 459, 466, 467, 376 КПК України,
-

У Х В А Л И В :

Заяву заступника прокурора
Чернігівської області про перегляд за
нововиявленими обставинами вироку
Ріпкинського районного суду від 24.05.2013
року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити.

Вирок Ріпкинського районного суду від
24 травня 2013 року стосовно ОСОБА_2 про
засудження його за ч.3 ст. 185, ст.. 71 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі - скасувати.

Провадження в кримінальній справі в
частині обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 3 ст.
185 КК України - закрити.

Застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи
медичного характеру у вигляді
госпіталізації до психіатричного
закладу із звичайним наглядом.

Вирок Ріпкинського районного суду від
24 травня 2013 року стосовно ОСОБА_3
змінити.

Виключити з вироку в частині
засудження його за ч.3 ст. 185 КК України
посилання на кваліфікуючу ознаку
«вчинення злочину за попередньою
змовою групою осіб».

В іншій частині вирок Ріпкинського
районного суду від 24 травня 2013 року
стосовно ОСОБА_3 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 7 днів з дня її
проголошення.

Суддя
В.Б.Сташків