Справа №11-6252007р. Головуючий в 1 інстанції- Мурашко
Категорія- ст. 367 ч.2 КК доповідач- Шахова О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого- Щербакова О.С. суддів- Шахової О.Г.,
Козака В.І. з участю:

прокурора- Щербака О.В. адвоката-
ОСОБА_1

розглянула у
вікритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора відділу прокуратури
Чернігівської області Гапєєвої Н.П. на постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 18 червня 2007 року.

Цією постановою
кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та мешканця м. АДРЕСА_1,
громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, працюючого старшим інспектором по розшуку
1-го міжрайонного ВДАІ при УМВС України в Чернігівській області, раніше не судимого;

у вчиненні
злочину передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України

повернута прокурору м. Чернігова для організації проведення додаткового
розслідування.

Органами
досудового слідства пред'явлено обвинувачення ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченому
ст. 367 ч. 2 та КК України при
наступних обставинах:

ОСОБА_2
працюючи на посаді заступника начальника Чернігівського МРЕВ ДАІ УМВС України в
Чернігівській області, маючи спеціальне
звання майора міліції, являючись
службовою особою та маючи посадовий обов'язок,
згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів № 1388 від 07.09.1998 року
„Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів,
а також інших самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок",
повинен проводити реєстрацію та зняття з обліку транспортних засобів
лише у присутності власників, вчинив
службову недбалість.

04.11.2033
року, ОСОБА_2, перебуваючи у приміщенні Чернігівського МРЕВ
ДАІ УМВС України в Чернігівській області,
діючи всупереч вимог даної постанови та інтересам служби, провів у відсутності власника реєстрацію та
зняття з обліку автобусу „MERCEDES-BENZ 308 D", кузов НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3

Як
наслідок недбалого ставлення до своїх обов'язків заступника начальника
Чернігівського МРЕВ ДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2.,
вищевказаний автобус,
у той же день, був реалізований
невстановленими особами за 7100 доларів США, що за курсом НБУ,
станом на 04.11.2003 року,
складало 37 859, 49 грн., а
ОСОБА_3 жодних коштів від продажу не отримав. Дійсна вартість автомобіля „MERCEDES-BENZ 308 D", 1995 року випуску,
кузов НОМЕР_1, станом на
04.11.2003 року становила 42 441, 92 грн.

Внаслідок
службової недбалості ОСОБА_2.
власнику автомобіля ОСОБА_3 спричинена матеріальна шкода на суму 42 441, 92
грн., що у 250 разів і більше перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

Повертаючи
справу на додаткове розслідування суд зазначив,
що пред'явлене обвинувачення ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи, які були встановлені у судовому засіданні. З
досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що після реєстрації та зняття з обліку
автобуса „Мерседес", власником
автобуса залишався ОСОБА_3, і тільки
після укладення угоди купівлі-продажу від 04.11.2003 року на Чернігівській
регіональній товарній біржі право власності перейшло до ОСОБА_4

В матеріалах
справи відсутні процесуальні рішення щодо заподіяння матеріальної* шкоди
потерпілому з боку посадових осіб Чернігівської регіональної товарної біржі при
затверджені ними угоди від 04.11.2003 року,
а

конкретно відносно ОСОБА_5
, ОСОБА_6
та особи на ім'я ОСОБА_7, які
з показань свідків мали відношення до продажу автобуса і на незаконність дій
яких вказав в судовому засіданні і сам потерпілий.

Крім
того, досудовим слідством не встанолена
особа на ім"я „ОСОБА_7" і це свідчить про те , що судове слідство було проведено неповно.
Встановлення даної особи, при наявності
його адреси та телефонів у справі має істотне значення для правильного
вирішення справи. Також не була встановлена особа на ім'я „ОСОБА_8", у якої,
за показаннями свідка ОСОБА_6,
розраховувались ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Досудове слідство обмежилось тільки
повідомленням від органу дізнання , що
встановити місце знаходження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неможливо.

Також
суд зазначає, що органами досудового
слідства ОСОБА_2
пред"явили не конкретне обвинувачення,
а саме не вказано який конкретно пункт,
частину Правил, затверджених
Постановою КМУ № 1388 було порушено ОСОБА_2

Неповнота
досудового слідства, як вважав суд, не могла бути усунута в судовому засіданні.

Не
погоджуючись з рішенням суду, прокурор
відділу прокуратури Чернігівської області Гапєєва Н.П., яка брала участь в розгляді справи судом 1
інстанції, подала апеляцію.

Прокурор
вважає, що

постанова
суду є безпідставною та суперечить чинному законодавству, а тому підлягає скасуванню і направленню
справи на новий судовий розгляд, так як
у суду були всі підстави для розгляду даної кримінальної справи по суті.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію, адвоката в інтересах засудженого, який просив рішення суду залишити в
силі, як законне та аргументоване, дослідивши матеріали кримінальної справи та
перевіривши доводи апеляції, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст. 281 КПК України повернення справи на
додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового
слідства може мати місце лише тоді, коли
ця неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в
судовому засіданні.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку по даній кримінальній справі, що неповнота досудового слідства не може бути
усунута в судовому засіданні.

Згідно
вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання зобов'язані вжити
всіх, передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити як
ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдують обвинуваченого, також

обставини, що пом'якшують і обтяжують його
відповідальність.

Так, органи досудового слідства не виконали вимог
вказаного закону, щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин
справи, допустили неповноту досудового
слідства, яку неможливо усунути в
судовому засіданні.

В
судовому засіданні підсудний не визнав своєї вини в скоєному, показуючи,
що при реєстрації та знятті з обліку транспортного засобу, продавець транспорту, крім інших документів пред"являє паспорт
і по ньому особа перевіряється візуально. Згідно пред'явлених йому документів
зняття та реєстрацію автобуса „Мерседес"
проводив він. Стверджує, що ОСОБА_3
був присутній при реєстрації, але
конкретних обставин реєстрації він не пам"ятає, так як інспектор при проведенні дій при
реєстрації спілкується з власником транспорту дві-три хвилини. Після отримання
заяви про зняття чи реєстрацію від власника,
у віконце у МРЕВ, він, або інший офіцер оглядає транспортний засіб.
Після реєстрації транспорту власником його залишався ОСОБА_3, тому останньому своїми діями він не міг
причинити матеріальних збитків. Органами досудового слідства не було прийнято
до уваги те, що саме працівником біржі
була засвідчена угода продажу автобуса і її діями спричинено шкоду потерпілому.

Згідно п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року „Про практику
застосування судами України законодавства,
що регулює повернення кримінальних справ на додаткове
розслідування" повернення справи на додаткове розслідування через
наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб
допускається лише за умови, що окремий
розгляд справи щодо останніх неможливий.

Підстави для
притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб по справі вбачаються.

Потерпілий
ОСОБА_3 показував, що пригнав з
Німеччини автобус „Мерседес", який поставив на стоянці та передав його, документи і ключі на зберігання ОСОБА_6 без
права користування, так як знову
від"їжджав за кордон. 15.10.2003 року він поїхав в Німеччину по автомобіль
„Ауді", а 06.11.2003 року
повернувся до Чернігова. Автобуса на стоянці вже не було, охоронники повідомили, що на автобусі їздив ОСОБА_6. Останній йому
сказав, що продав автобус, так як у нього було складне становище. Також
детально йому розповів, що він перереєстрував
автобус, через Чернігівську регіональну
біржу продав його від імені власника,
тобто його, у м. Васильків. Так як оформляв без власника, то платив за це гроші і в продажі цього
автобуса замішані „великі люди". Також ОСОБА_3 стверджує, що будь-яких документів з цього приводу він
не підписував, бо на території України в
цей час не перебував. Через деякий час ОСОБА_6 Р.Н. повернув йому 2000 доларів США за проданий
транспортний засіб, а решту грошей
сказав поверне потім, так і не

повернувши. Вважає саме
договір купівлі-продажу незаконним та незаконні дії ОСОБА_6а.

ОСОБА_6
Р.Н., який по справі проходить як
свідок, не заперечував проти наявності
такого автобуса, але його продажем
займався „ОСОБА_7", останній і
знайшов покупця. Запевняє, що в день
продажу автобуса в Чернігові був і ОСОБА_3,
так як після продажу вони зустрічалися у його знайомої „ОСОБА_8" і
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 рахували гроші і йому дали 100 доларів США. При реєстрації та
продажу автобуса він присутній не був. Ніяких грошей він ОСОБА_3 не віддавав.

ОСОБА_5
, працівник товарної біржі, яка реєструвала угоду купівлі-продажу
автобуса і яка також по справі проходить як свідок, показувала,
що при укладенні угоди вона повинна встановлювати особу продавця по
паспорту, продавець та покупець в її
присутності підписують угоду. Стверджує,
що був ОСОБА_3 і в її присутності підписувалися документи продавцем і
покупцем.

Відповідно
до висновку почеркознавчої експертизи (т.1 а.с. 167-168) підписи у заяві про
реєстрацію та зняття з обліку автобусу,
у біржовій угоді від 04.11.2003 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням підпису
ОСОБА_3. І далі, згідно почеркознавчої
експертизи, у дослідній частині
вказано, що всі ці підписи виконані
однією особою.

Згідно
листа начальника Чернігівського прикордонного загону ОСОБА_3 в період з
29.10.2003 року по 05.11.2003 року не перебував на території України.

ОСОБА_9 свідчив, що на період 04.11.2003 року він з ОСОБА_3м
були за кордоном.

Свідок
ОСОБА_4., покупець автобуса, показував (т.1а.с. 106-108, ) що домовлявся
за купівлю автобуса з ОСОБА_7. Коли
приїхав в м. Чернігів на стоянку автобуса,
то там зустрів і ОСОБА_6а,
сприйняв його як компаньона
ОСОБА_7. Домовилися на 7100 доларів США. 04.11.2003 року він приїхав в м.
Чернігів оформляти купівлю-продаж. Зустрілися він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 біля Чернігівського
МРЕВ, так як автобус ще не стояв на
обліку у МРЕВ. Потім ОСОБА_6 сказав йому зайти до вагончику, де знаходилася регіональна біржа. В цьому
приміщенні знаходилася жінка та два чоловіки. Там у нього взяли паспорт, щоб внести його дані в договір, Якийсь чоловік сказав, що договір підготовлений та лишилося поставити
підписи. Хто розписувався за власника автобуса він не бачив і не знав
власника, бо там вже стояв підпис. Вийшовши з приміщення біржі він заплатив 7100
доларів ОСОБА_6у та ОСОБА_7 і забрав автобус.
Тимчасові номери на автобус йому виніс з біржі ОСОБА_6.

Згідно
протоколу пред'явлення для впізнання ОСОБА_4. не впізнав серед представлених
осіб на фотознімках ОСОБА_3.(т.1а.с. 117).

При
очній ставці ОСОБА_4 з ОСОБА_6им ( т.1 а.с. 112-114), Доценко вказав на ОСОБА_6а, як на ОСОБА_6, якому він і передавав гроші за автобус, а ОСОБА_6 у відповідь сказав, що ОСОБА_4 він не знає і з покупцем автобуса
домовлявся ОСОБА_7.

Зазначені
обставини свідчать про можливу причетність інших осіб щодо підроблення
документів та заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_3

Але в
матеріалах справи відсутні процесуальні рішення щодо заподіяння матеріальної
шкоди потерпілому відносно завідуючої відділом реєстрації регіональної біржі
ОСОБА_5 , яка засвідчувала договір
купівлі-продажу , як свідчать документи на а.с. 37-38т.1, а.с. 19 т.2 - в період відсутності власника
автобусу на території України і, як
видно з показань свідка ОСОБА_4, при сумнівних
обставинах; відносно ОСОБА_6 та особи на ім"я ОСОБА_7, які займалися продажем зазначеного вище
автобуса, на незаконність дій яких
вказував потерпілий та свідчать інші докази.

На а.с.
194 т.1 мається

постанова
про виділення матеріалів для додаткової перевірки відносно невстановлених
осіб, які реалізували належний ОСОБА_3
автобус і виділення матеріалів, як
зазначено в постанові, не вплине
негативно на всебічне, повне та
об"єктивне вирішення справи. Прокурор в своїй апеляції і посилається на цю
постанову як на аргумент незгоди з рішенням суду щодо повернення справи на
додаткове розслідування в зв"язку з необхідністю притягнення до
відповідальності інших осіб, які мали
відношення до заподіяння потерпілому шкоди.

Колегія
суддів прийшла до висновку, що з
матеріалів справи вбачаються конкретні особи,
які можуть бути причетні до реалізації даного автобуса, а юридична оцінка їх діям слідством не дана.

Для
правильного вирішення справи має істотне значення встановити особу
„ОСОБА_7". Органи досудового слідства обмежились лише повідомленням від
органу дізнання про те, що встановити
місце знаходження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неможливо,
хоча в справі є його домашня адреса,
домашній та мобільний телефони (т.2а.с. 15) і ОСОБА_6 знає місце
проживання ОСОБА_8.

За формальну
відписку про проведення оперативно-розшукових заходів по встановленню вище
зазначених осіб свідчить те, що
доручення прокуратури міста отримали ВКР 4MB УМВС України 14.04.2006 року за №
533 (т.2 а.с. 15) і тим же днем,
14.04.2006 року, відправлена вже
відповідь прокуратурі за вихідним № 3/961
про те, що проведено комплекс
оперативно-розшукових

заходів
по встановленню ОСОБА_7, однак
проведеними заходами позитивного результату не отримано. Абоненти телефонів не
відповідають (т.2а.с. 16).

Також
судом правильно зазначено, що органами
досудового слідства не в повному обсязі досліджені обставини, що вказані в постанові суду від 08.11.2005
року про направлення справи на додаткове розслідування (т.1 а.с. 310-313), обвинувачення ОСОБА_2 не конкретне.

Крім
того, слідством не вияснялися
обставини, щодо підписів в договорі
купівлі-продажу і за себе і за директора завідуючою відділом біржі Нестерчук.
Чи викликано було це дійсною відсутністю директора чи інша особиста
зацікавленість.

Не
усунуті протиріччя в показаннях ОСОБА_5
та ОСОБА_43 приводу проведення реєстрації договору купівлі-продажу
автобуса.

Не
проведена виїмка та не оглянутий паспорт громадянина України -ОСОБА_3., де паспорт знаходиться зараз і де знаходився
на час укладення договору продажу. Яким чином він виявився у осіб, які реєстрували автобус і чи , взагалі,
був на той час він у них .

Слідством
не вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин
справи.

Отже, при суттєвій неповноті, істотних протиріччях, наявністю підстав для притягнення до
кримінальної відповідальності інших осіб та у зв'язку з необхідністю виконання
великого об'єму слідчих дій, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
розглянути справу по суті у судовому засіданні не мав можливості і обгрунтовано
повернув її на додаткове розслідування.

За таких
обставин судова колегія вважає, що
підстав для скасування постанови суду не має.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
379, 382 КПК України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора відділу прокуратури Чернігівської області Гапєєвої Н.П.3алишити без
задоволення, а постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 18
червня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без змін.