Справа № 1016/1449/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/75/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 49 29.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
29 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6
підсудного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями підсудного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 в інтересах підсудного ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Макарівського району Київської області ОСОБА_8 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 02 червня 2015 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору для проведення додаткове розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено попередній підписку про невиїзд.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 будучи службовою особою управління Держкомзему в Макарівському районі Київської області, достовірно знаючи про те, що земельні ділянки загальною площею 0,36 га розташовані в адміністративних межах Бузівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області, тобто за межами адміністративної території, на яку поширюються повноваження Макарівської районної державної адміністрації щодо розпорядження земельними ділянками, а також те, що ці ділянки відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування відносяться до земель лісового фонду та перебувають в постійному користуванні Ірпінського лісництва ДП «Київський лісгосп», зловживаючи службовим становищем в інтересах третіх осіб та використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, діючи всупереч вимог ст. ст. 56, 57, 84, 116, 118, 122, 141, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 17, 22, 24, 32, 52, 57, Розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, без вилучення земельних ділянок у постійного користувача (Ірпінського лісництва ДП «Київський лісгосп») та без зміни цільового призначення земельної ділянки лісового фонду, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - висновку про можливість затвердження технічної документації із землеустрою та прийняття розпорядження «Про передачу у власність земельної ділянки власнику земельної ділянки громадянам України в межах Колонщинської сільської ради».

На підставі поданих завідомо неправдивих документів - довідок та висновків Макарівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 425 від 11.03.09 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю 3-ом громадянам України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для ведення індивідуального садівництва в межах Колонщинської сільської ради та розпорядження № 428 від 13.03.11, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для безоплатної передачі у власність громадянам України для ведення індивідуального садівництва в межах Колонщиської сільської ради Макарівського району Київської області та одночасно 3-ом громадянам України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0, 36 га, з них: 0, 36 га - рілля, для ведення індивідуального садівництва в межах Колонщиської сільської ради Макарівського району Київської області.

Згідно з розрахунком збитків, внаслідок незаконних дій виконувача обов`язків начальника управління Держкомзему у Макарівському районі ОСОБА_7 державі спричинено збитки на суму 90396 грн.

Суд першої інстанції свою постанову про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування обґрунтовував тим, що органами досудового слідства не було доведено ту обставину, що земельні ділянки які надавалися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають за межами Макарівського району. В судовому засіданні не було заявлено клопотання про проведення додаткової експертизи для визначення місця розташування вищевказаних земельних ділянок. Суд за своєю ініціативою, не має повноважень призначити таку експертизу, у зв`язку з чим не можливо встановити в адміністративних межах якого району знаходяться земельні ділянки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . У зв`язку з цим відсутні докази розміру завданої державі шкоди, адже повноцінної експертизи щодо визначення вартості завданих державі збитків зроблено не було. В зв`язку з цим, суд вважав, що при проведенні досудового розслідування допущена його неповнота яка не може усунута в судовому засіданні, а справа підлягає поверненню прокурору Макарівського району Київської області для проведення додаткового розслідування.

В апеляції підсудний ОСОБА_7 просить постанову суду першої інстанції скасувати, міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд скасувати, а кримінальну справу закрити на підставі п. 1 ст. 6 КПК України (1960 року). Свої вимоги обґрунтовує тим, що відсутність доказів вини дає підстави винесення відповідного рішення у справі, а не направлення справи прокурору, який не заявляв клопотання, для збору доказів вини ОСОБА_7 . В даному випадку суд порушив вимоги ст. 16-1 КПК України, направляючи з власної ініціативи справу для додаткового розслідування. Суд у постанові не вказав які саме слідчі дії необхідно виконати під час додаткового розслідування.

В апеляції захисник ОСОБА_6 просить постанову суду першої інстанції скасувати, міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд скасувати, а кримінальну справу закрити на підставі п. 1 ст. 6 КПК України (1960 року). Свої вимоги обґрунтовує тим, що справа для додаткового розслідування направлена за ініціативою суду незаконно, що є порушенням вимог ст. 281 КПК України. У постанові суд вказав, що відсутні докази самої події злочину і це підстава для вироку, а не направлення справи для додаткового розслідування. У постанові суддя не вказала які саме слідчі дії необхідно виконати і для встановлення яких обставин, а тільки зазначила про те, що відсутні докази вини підсудного, що є підставою для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі, а не направлення справи для додаткового розслідування.

В апеляції прокурор просить постанову суду першої інстанції скасувати, а кримінальну справу направити на новий розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду є не вмотивованим та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Так, суд в порушення вимог ст. 16-1 КПК України (1960 року), не заслухавши думку прокурора, погодився з думкою захисника ОСОБА_7 щодо неможливості допиту ОСОБА_12 , як свідка. Доводи зазначені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки неможливість експерта надати висновок про те, в межах якої адміністративної одиниці знаходиться масив земельної ділянки площею 0,36 га, в жодному разі не вказує на те, що ці землі входять в межах Макарівського району. Так, те що земельні ділянки перебувають в адміністративних межах Києво Святошинського району підтверджується листами управління Держкомзему в Макарівському районі (т. 1 а.с. 44-45, 66), листом управління Держкомзему в Києво Святошинському районі (т. 1 а.с. 52), згідно яких однозначно підтверджується факт того, що земельні ділянки передані у власність ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 повністю знаходяться в межах Бузівської сільської ради Києво Святошинського району. Також, суд в порушення вимог кримінально-процесуального закону, зазначивши в резолютивній частині постанови обов`язок прокурора виконати «вищезазначені вказівки», взагалі не вказав в своєму рішенні жодної слідчої дії, яку прокурор повинен провести для встановленні істини в справі.

В запереченнях на апеляції ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 прокурор просив залишити вищевказані апеляції без задоволення., зазначивши, що доводи суду та апелянтів не відповідають фактичним обставинам справи.

В запереченнях на апеляцію прокурора ОСОБА_7 просив відхилити апеляцію прокурора, а справу закрити на підставі ст. 376 КПК України (1960 року), зазначивши, що вимоги викладені в апеляції не відповідають чинному законодавству, Конституції України та КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляції з посиланням на зазначені у ній доводи, думку підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили задовольнити їх апеляції, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляції підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 280 КПК України (в ред. 1960 року), повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

У відповідності до абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені

обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли

необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Так, районний суд при винесенні постанови про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування зазначив, що органами досудового розслідування не було доведено ту обставину, що земельні ділянки які надавалися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають за межами Макарівського району. Також суд вказав, що відсутні докази розміру завданої державі шкоди, адже повноцінної експертизи щодо визначення вартості завданих державі збитків зроблено не було.

При цьому суд всупереч вимогам ст. 280 КПК України (1960 року), не вказав в чому саме полягає неповнота та неправильність досудового слідства, а також які слідчі дії необхідно провести під час додаткового розслідування

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ч. 4 ст. 327 КПК України, у випадку не встановлення події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також не доведено участі підсудного у вчиненні злочину постановляється виправдувальний вирок.

У відповідності до абз. 4 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК виправдувальний вирок.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом кримінальна справа направлена для проведення додаткового розслідування безпідставно, оскільки таке рішення суперечить вимогам ст.281 КПК України (1960 року) та абз. 2 п. 8, абз. 4 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування».

З урахуванням наведеного, постанова суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно прийняти міри для всебічного, повного, об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України (1960 року), колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію прокурора прокуратури Макарівського району Київської області ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Апеляції підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 02 червня 2015 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, направлено прокурору на додаткове розслідування - скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2