справа № 1-242/11
ПОСТАНОВА
26.01.2015року Здолбунівський районний суд
Рівненської області
Суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 розглянувши апеляцію прокурора та апеляції засуджених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на вирок Здолбунівського районного суду від 03.10.2014 року на відповідність вимогам ст. 350 КПК України (1960 р.),
в с т а н о в и в :
В поданій прокурором апеляційній скарзі ставиться питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю покарання, призначеного судом, степеню тяжкості злочинів та осіб засуджених внаслідок м`якості.
Згідно ст. 350 КПК України (1960 р.) в апеляції повинно, зокрема, зазначатись вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку та доводи на її обґрунтування, а також прохання особи яка її подала.
Таке прохання повинно узгоджуватись з можливостями апеляційного суду, передбаченими кримінально процесуальним законодавством.
Як вбачається зі змісту резолютивної (прохальної) частини апеляції, прокурор просить вирок суду першої інстанції тільки скасувати. При цьому прокурор керується нормами процесуального закону, які не регулюють порядок розгляду справ в апеляційному порядку (т.5, а.с. 183).
За вимогами ч. 1 ст. 374 КПК України (1960 р.) апеляційний суд скасовує вирок (постанову) повертає справу на додаткове розслідування у випадках: 1) коли під час дізнання чи досудового слідства були допущенні такі істотні порушення кримінально процесуального закону, які виключають можливість постановлення вироку чи постанови; 2) якщо є підстави для застосування кримінального закону про більш тяжкий злочин, обвинувачення у вчиненні якого засудженому не пред`являлося, якщо з цих підстав була подана апеляція прокурора чи потерпілого або його представника; 3) якщо є підстави для застосування кримінального закону, який передбачає більш тяжке на відміну від встановленого досудовим слідством суспільно небезпечного діяння, у справах про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 4) якщо при апеляційному розгляді справи встановлено таку однобічність або неповноту дізнання чи досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.
Крім того із апеляційних скарг засуджених не можна зробити однозначний висновок, які підстави, передбачені вказаною нормою закону, для скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування. Також із апеляційних скарг не видно, чому суд апеляційної інстанції не може усунути недоліки досудового розслідування та судового розгляду, зазначені в цих апеляціях, шляхом проведення судового слідства чи надання судових доручень у порядку передбаченому в ст. 315-1 або ст. 358 КПК України (1960 р.)
Згідно ст. 352 КПК України, у разі невиконання особою, як подала апеляцію, вимог, передбачених ст. 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання постанови.
Суд приходить до висновку, що апеляція прокурора та апеляції засуджених не відповідають вимогам ст. 350 КПК України (1960 р.), а тому їх слід залишити без руху надавши термін для виконання зазначених вимог Закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. 350, 352 КПК України (1960 р.), суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляцію прокурора ОСОБА_4 та апеляції засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2014 року залишити без руху.

Надати прокурору та засудженим семиденний термін з моменту одержання постанови для виконання зазначених вимог.
Постанова оскарженню не підлягає.

С у д д я :