04.03.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 533/180/15-к
В И Р О К Провадження № 1-кп/533/24/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козельщина Полтавської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта професійна технічна, працює апаратником обробки зернових ПРАТ «Полтавське ХПП», не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, -
Згідно обвинувального акту обвинувачений вчинив злочин за наступних підстав: обвинувачений ОСОБА_3 у період часу із 25.06.1995 року до 24.12.1996 року проходив строкову службу у Збройних силах України, отримав військову спеціальність старший повар прикордонних військ, та з строкової служби був звільнений у запас зі званням рядовий та з 26.12.1996 року перебував на військовому обліку у запасі у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України 14.01.2015 року №15/2015 на території України оголошено часткову мобілізацію.
Згідно довідки військо-лікарської комісії ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби. Військовозобов`язаного запасу рядового Збройних сил України ОСОБА_3 03.02.2015 року було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення у військову частину в команді НОМЕР_1 , у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Проте, обвинувачений ОСОБА_3 у порушення вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією та у вказаний йому термін 03.02.2015 року до збірного пункту військовозобов`язаних в АДРЕСА_2 для проходження військової служби не з`явився і відмовився від несення обов`язків військової служби під час часткової мобілізації.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 336 КК України, оскільки він ухилився від призову за мобілізацією.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження, у з`ясуванні всіх обставин вчиненого правопорушення, виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень шляхом конфіденційного співробітництва з Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області для документування таких протиправних дій та осіб.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним злочин, передбачений ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Також, сторонами узгоджено звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України вбачається, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Далі судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості від 27.02.2015 року відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 336 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання, а також щодо звільнення від відбування призначеного покарання, обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні судом, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Далі, судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та державним обвинувачем.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: вперше вчинив злочин та визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Також, суд вважає відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 75 КК України за необхідно визначити обвинуваченому строк звільнення від відбування покарання на строк 2 (два) роки, оскільки визначене угодою покарання та вищезазначений строк звільнення від відбування покарання буде достатнім для виховування і перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя Козельщинського районного суду: ОСОБА_1