КС № 174/1209/14-к
п/с № 1-кп/174/3/2015
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
10 червня 2015 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
захисника- ОСОБА_4 ,
потерпілих- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одруженого, не військовозобов`язаного, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.12.2009 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.122, ст.75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 р.;
- 05.10.2010 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення, звільнений 18.01.2013 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області на не відбутий строк покарання 01 рік 10 днів,-
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Повторно, 29.09.2014 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_9 прийшов на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_6 начебто з питання ремонту холодильника. Знаходячись на вказаному подвір`ї, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном, яке належить ОСОБА_6 , шляхом обману останнього. В цей же день, тобто 29.09.2014 року, приблизно о 15 год. 35 хв., ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході розмови з раніше йому не знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою похилого віку, викликавши заінтересованість останнього в придбанні 40 л бензинового палива А80 по 11 грн. за 1 л., заздалегідь не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, запропонував останньому передати йому 450 грн. в рахунок оплати за бензин.
В свою чергу ОСОБА_6 , виходячи зі своєї необізнаності та будучи впевненим в тому, що ОСОБА_9 виконає свою обіцянку та віддасть йому 40 л бензинового палива А80, на прохання останнього, відвіз ОСОБА_9 в район складу ГММ ЦГТВ філії «ВГМК» ПрАТ «Кримський Титан», де знаходячись в своєму автомобілі марки «ВАЗ 2121 Ніва» на дорозі, яка веде до садівничого кооперативу «Металург», біля забору адміністративної будівлі ЦГТВ філії «ВГМК» ПрАТ «Кримський Титан», розташованої по вул. Транспортній, 13, в м. Вільногірську Дніпропетровської області, 29.09.2014 р., приблизно о 15 год. 50 хв., передав ОСОБА_9 в рахунок оплати за бензин грошові кошти в сумі 450 грн. Після цього ОСОБА_9 таким чином, повторно, незаконно, умисно, з корисливих мотивів, заволодівши шляхом обману грошовими коштами в сумі 450 грн., пішов в напрямку дачних будинків та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.
Повторно, 15.10.2014 року, приблизно о 10.00 годин, ОСОБА_9 знаходився біля приймального відділення КЗ «Вільногірська ЦМЛ» ДОР», розташованій по вул. Жовтневій, 72, в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном, яке належить ОСОБА_7 , шляхом обману останнього. В цей же день, тобто 15.10.2014 року, приблизно о 10 год. 05 хв., ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до раніше йому не знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою похилого віку, та в ході розмови, шляхом обманних уговорів за надання послуг по продажу бензинового палива по 12 грн. за 1 л., заздалегідь не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, запропонував останньому передати йому 300 грн. в якості оплати за бензин.
ОСОБА_7 , виходячи зі своєї необізнаності та похилого віку, будучи впевненим в тому, що ОСОБА_9 виконає свою обіцянку та передасть йому 25 л бензинового палива, прослідували разом з ОСОБА_9 на автомобілі, належному ОСОБА_11 під керуванням останнього, який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_12 , до гаражу № НОМЕР_2 розташованого в гаражному кооперативі №5 по вул. Промисловій в м. Вільногірську Дніпропетровської області, яким користується ОСОБА_7 , де в той же день, тобто 15.10.2014 р., приблизно о 10 год. 20 хв. передав ОСОБА_13 в рахунок оплати за бензин грошові кошти в сумі 300 грн. Після цього ОСОБА_9 , з метою придання правдивості своїм діям, разом ОСОБА_7 на вищевказаному автомобілі прослідували до будівлі ЦГТВ, розташованої по вул.Транспортна, 13, де ОСОБА_9 попрохав ОСОБА_7 на деякий час вийти з автомобілю, мотивуючи тим, що йому потрібно забрати бензин з території складу ЦГТВ, а у ОСОБА_7 немає відповідної перепустки, та повернувшись приблизно через 15 хвилин, разом з ОСОБА_7 , на вказаному автомобілі прослідували до території вищевказаної лікарні, де потерпілий ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_9 вийшов з машини, а ОСОБА_9 , таким чином повторно, незаконно, умисно, з корисливих мотивів, заволодівши шляхом обману чужим майном- вищевказаними грошовими коштами в сумі 300 грн.,з місця скоєння злочину зник, розпорядившись грошима на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на загальну суму 300 грн.
Повторно, 17.11.2014 року, приблизно о 12 год. 50 хв., ОСОБА_9 знаходився біля банкомату КБ «ПриватБанк», який розташований праворуч від входу до магазину «Елена», що по вул. Варена, 36, в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де побачив особу похилого віку- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка підійшла до сходів, які ведуть до магазину і тримала в руці жіночій гаманець, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного гаманцю.
В цей же день, тобто 17.11.2014 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, підбіг до ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, та діючи умисно, повторно, незаконно, відкрито, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в присутності потерпілої, яка усвідомлювала вчинене викрадення, шляхом ривка, вирвав з правої руки останньої гаманець із синтетичного матеріалу сірого кольору з рожевими вставками, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 450 грн., після чого, відкрито заволодівши таким чином вказаним майном, з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 450 гривен.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України визнав повністю і показав, що дійсно брав у потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 гроші, обіцяв придбати на них пальне за дешевшою ціною, і не віддавав, гроші тратив на власні потреби. Коли брав гроші за пальне, то наміру віддавати це пальне або повернути гроші не мав. Гроші брав, бо мав намір ними нажитися. По цим епізодам обставини в обвинуваченні викладені правильно, так і було. Коли спілкувався з ОСОБА_6 у нього в дворі, йому зателефонував його знайомий за пальне, цю розмову використав у своїх інтересах, запропонувавши потерпілому купити у нього пальне, тобто зорієнтувався на місці. Пропонував потерпілим поїхати до складу паливних матеріалів Вільногірського ГМК, щоб надати правдивості своїм діям, тобто щоб вони переконалися, що в нього дійсно є намір продати їм паливо, хоча наміру виконувати свої обіцянки не мав. Свідок ОСОБА_14 про його наміри не знав, просто в той день попросив повозити його на належному ОСОБА_15 автомобілі по місту разом з потерпілим. Під час досудового слідства частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненому щиро кається. По ч.2 ст.186 КК України обвинувачений вину не визнав і показав, що цей злочин не вчиняв, гаманець у потерпілої ОСОБА_8 не забирав. Приблизно у вересні-жовтні 2014 року онук потерпілої - ОСОБА_16 , якому він на той час був винен гроші, затягнув його в підвальне приміщення та спричинив тілесні ушкодження. В цей час приїхали працівники міліції, його забрали до відділу, де викликали «швидку», йому було надано медичну допомогу. Працівникам міліції ці обставини не пояснював, пояснив, що впав з драбини, заяву не писав. Потім йому подзвонив його знайомий, запропонував вирішити питання мирно, на лікування він отримав 4000 грн., а потім ОСОБА_16 став вимагати повернення 8000 грн. Йому передали, що у нього таких грошей немає, і з`явилася заява до міліції його бабусі - потерпілої ОСОБА_8 про вчинений ним грабіж. Цього злочину не вчиняв, де був у день вчинення злочину не пам`ятає.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини за ч.2 ст.190 КК України та не дивлячись на невизнання ним вини за ч.2 ст.186 КК України, вина ОСОБА_9 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується показами потерпілих, свідків, письмовими доказами по справі.
Так, потерпіла ОСОБА_8 показала, що 17.11.2014 року забрала правнука з дитячого садку, по дорозі пообіцяла йому купити шоколадку. Коли підходили до магазину, правнук побіг попереду, забіг до магазину, а вона дістала з сумки гаманець та йшла позаду. Правнук забіг до магазину, потім вибіг та сказав, що вибрав шоколадку. В цей час біля банкомату, що знаходиться збоку від входу до магазину, стояв невідомий їй хлопець, що він робив, не дивилася, він був одягнутий в чорну шапку, чорні брюки та куртку. Почала підніматися по сходах до магазину, була на 3-й сходинці, як раптово цей хлопець плигнув через огорожу, що відділяє банкомат від сходів, вирвав в неї з рук гаманець, перебіг через дорогу та втік в бік гуртожитків. За ним не гналася, бо з переляку нічого не могла зробити. Потім підбіг якийсь молодий хлопець, спитав, що сталося, відповіла, що невідомий хлопець вирвав в неї гаманець і втік. Хлопець це бачив. В гаманці, який для неї матеріальної цінності не представляє, було 450 гривень- купюри 200, по 100 та 50 гривень, пенсійне посвідчення, аптечні квитки. Впевнена, що гаманець в неї забрав саме ОСОБА_9 , добре його роздивилася, коли він плигнув до неї через огорожу банкомату та вирвав гаманець. В міліцію звернулася через 2-3 дні, та як думала, що його ніхто не буде шукати, однак пішла до Пенсійного фонду, оскільки було також викрадено пенсійне посвідчення, де сказали, що їй треба звернутися з заявою до міліції. В міліцію пішла сама. В міліції показали різні фотографії, де впізнала обвинуваченого. Взнала б його і особисто, оскільки добре запам`ятала. Проживає з донькою, онуком ОСОБА_17 та правнуком. Онуку та доньці розповіла про те, що сталося.
Свідок ОСОБА_18 показав, що 17.11.2014 р., в обідній час йшов в своїх справах від вул.Жовтнева до дитячого садка №2. В цей час побачив, як ОСОБА_19 , якого знав як мешканця міста, відбігає від незнайомої бабусі, як взнав пізніше потерпілої ОСОБА_8 , в руках в нього був предмет, схожий на сумочку чи гаманець. Підійшов до бабусі, спитав, що трапилось, вона відповіла, що невідомий хлопець вирвав в неї з рук гаманець. Спитав, чи потрібно викликати міліцію, вона відповіла, що зробить це сама. Бабуся була в збудженому стані, металася по дорозі, не знала, куди їй йти. Вона була з маленькою дитиною. ОСОБА_19 побіг в бік гуртожитків, бачив його на відстані 40-60 м, можливо, трішки більше. Коли він біг, був до нього боком. Раніше цю бабусю не знав. Мір до затримання ОСОБА_19 не приймав, та як все трапилося дуже швидко. ОСОБА_19 був вдягнутий в чорні куртку, штани, темну шапку. Звідки працівники міліції дізналися, що він був свідком події, йому невідомо, до нього працівники міліції звернулися приблизно через 2 дня, спитали, чи був він свідком, він відповів, що так та дав пояснення. Біля міськради, що розташована навпроти магазину, були люди, з магазину також в цей час виходили люди, вони також могли бачити цю подію.
Свідок ОСОБА_20 показав, що проводив досудове розслідування по даному кримінальному провадженню. Потерпіла ОСОБА_8 прийшла до відділу, де прийняв від неї заяву про вчинений грабіж. Потім в присутності понятих потерпіла впізнала ОСОБА_21 по фотозображенням як особу, яка вчинила відносно неї злочин. При впізнанні були присутні поняті, що виключає можливість фальсифікації. Потерпіла не заперечувала щодо проведення впізнання по фотозображенням, що не заборонено законом. Фотозображення розпечатав, а не наклеїв, тому й не прошиті. В першу чергу прийняв заяву потерпілої, провів огляд, впізнання, допитав свідка ОСОБА_22 . В протоколах є описка в часі, але це не навмисно, слідчі дії в один і той же час не проводилися. Побачив описку, коли ознайомлював сторони з матеріалами справи, тому виносити постанову про уточнення було пізно, та як всі були ознайомлені з матеріалами. ОСОБА_22 для допиту доставили оперативні працівники, хтось з працівників міліції його знав, і стало відомо, що він є очевидцем злочину.
Свідок ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_8 - це його бабуся. Про те, що її пограбував якийсь чоловік, йому та його матері розповіла бабуся. Він та його матір наполягли на тому, що б вона пішла до міліції, вона спочатку не хотіла звертатися, боялася, що їй будуть мстити. Сказала, що бачила того, хто вирвав гаманець. Вже під час слухання справи в суді від бабусі дізнався, що грабіж вчинив ОСОБА_23 ОСОБА_19 був знайомий раніше, він неодноразово звертався до нього з приводу позики грошей і на даний час залишився йому винен 120 грн. Восени минулого року ОСОБА_9 якось приніс в заставу за 120 грн. декоративні нунчаки, потім їх забрала міліція. Розповів, що його побили, потрібні гроші на лікування, а через 20 хвилин приїхала міліція і забрала нунчаки та належні йому приблизно 2 г марихуани. Побоїв у ОСОБА_24 не бачив, але одяг у нього був порваний, брудний, він тримався за бік, крові не було, казав, що потрібні гроші, треба «поправити здоров`ячко». Цой на той час вживав наркотики. За зберігання марихуани сплатив штраф в адміністративному порядку, а нунчаки виявилися сувенірні, тому за їх зберігання його до відповідальності не притягували. Тілесних ушкоджень ОСОБА_25 не спричиняв, ні сам, ні разом з іншими особами. Бабусі він про ці обставини не розповідав, матері теж, бажання помститися ОСОБА_19 за те, що він залишився винен йому 120 грн. не має, неприязні також.
Згідно протоколу огляду місця події від 19 листопада 2014 року з фототаблицею до нього /а.с.87-89 т.1/ слідує, що встановлено та оглянуто місце події- дільниця місцевості біля банкомату «ПриватБанк», розташованого праворуч від входу до магазину «Елена», що по вул. Варена, 36, в м. Вільногірську Дніпропетровської області.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 19 листопада 2014 року /а.с.96 т.1/ слідує, що потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка заволоділа її майном.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 29.09.2014 року близько 11 години робив покупки в магазині, а коли вийшов та сів в машину, підійшов на той час невідомий йому хлопець, як пізніше взнав ОСОБА_19 та запропонував купити в пальне по 10 грн. за літр, на що погодився. ОСОБА_19 попросив його відвезти його на вул. ОСОБА_26 по каністру, підвіз його і він пішов в провулок, а він поїхав додому, ще зателефонував дочці, розповів про пропозицію ОСОБА_19 , вона сказала, що треба бензин купити. Знову поїхав на вул. ОСОБА_26 , де його чекав ОСОБА_27 , вийшов з того ж провулку. Сказав, що каністри не треба, а треба поїхати на заправку біля базару, там його чекає хлопець, який дасть бензин. Разом поїхали до базару, де ОСОБА_27 сказав, що треба поміняти гроші, бо в нього було 400 грн., а треба 380. Віддав йому 400 грн., він пішов на базар і зник. Шукав його по місту, один з хлопців сказав, що по опису це був хлопець на прізвище ОСОБА_27 . Матеріальних претензій до обвинуваченого немає, шкода в розмірі 400 грн. йому відшкодована.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 08 жовтня 2014 року /а.с.34-35 т.1/ слідує, що потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка заволоділа його коштами.
Потерпілий ОСОБА_28 показав, що 29.09.2014 року до нього додому прийшов на той час невідомий йому ОСОБА_19 , сказав, що займається холодильниками. Під час розмови йому хтось подзвонив по телефону, він сказав, що 80-й бензин нікому не потрібен, почувши це, він сказав, що купить, бо ОСОБА_19 пропонував паливо по 11 грн. за літр. Домовилися за ціну, ОСОБА_19 сказав, що каністри є, свої брати не треба. Поїхали до ЦГТВ, ОСОБА_19 взяв гроші та пішов в напрямку дачних будинків, думав, що в нього там дача, але він не повернувся. Шукав його в той день по місту, один з хлопців біля гаражів за описом сказав, що це був ОСОБА_19 , ще попередив, що він людина ненадійна, щоб він йому не попався. Шахрайством йому спричинена матеріальна шкода на суму 450 грн. Шкоду відшкодувала мати обвинуваченого, на даний час претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 13 жовтня 2014 року /а.с.39-40 т.1/ слідує, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка заволоділа його коштами.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що 15.10.2014 року був лікарні, вийшов через приймальний покій, бо там стояв його мопед. Біля входу був ОСОБА_27 , з якимось хлопцем на автомобілі «Жигулі». Цой підійшов до нього і запропонував купити пальне за невисокою ціною, на що погодився. ОСОБА_19 запропонував сісти в машину, сказав, що привезе назад. Заїхали в гараж, взяв гроші, спитав, чи треба каністру, але ОСОБА_19 сказав, що не треба. На вимогу ОСОБА_19 дав йому 300 гривень. Сіли в машину, приїхали до ЦГТВ, ОСОБА_19 сказав йому вийти, бо в нього немає перепустки, а самі поїхали далі. Повернулись через 15 хвилин, довезли до його до лікарні, де ОСОБА_19 повідомив йому, що грошей вже немає і уїхав. Шукав його по місту, від людей дізнався про хазяїна машини, який сказав, що продав її ОСОБА_29 , дав номер телефону його матері, але мати сказала, що ніяких грошей вертати не буде. Звернувся до міліції. Тоді ж подзвонив ОСОБА_19 , обіцяв повернути гроші, просив забрати заяву, але він сказав, щоб домовлявся в міліції сам, тоді ОСОБА_19 сказав, що немає сенсу вертати гроші. Шахрайством спричинена шкода на суму 300 грн., збитки не відшкодовані.
Свідок ОСОБА_11 показав, що восени 2014 р. на належному йому автомобілі приїхав до будинку матері. Підійшов раніше знайомий йому ОСОБА_19 попросив допомогти продати пальне. На пропозицію ОСОБА_19 поїхали до лікарні, де ОСОБА_19 знайшов дідуся, який погодився купити пальне, поїхали до нього в гараж, потім до ЦГТВ, потім повернулися до лікарні, де у дідуся був мопед, залишили потерпілого біля лікарні та на прохання ОСОБА_19 відвіз його до будинку, що розташований біля школи, де і висадив, чекав його приблизно 30 хвилин, але ОСОБА_19 не повертався, тому поїхав. Приблизно через 2 дні подзвонив старий хазяїн машини, скандалив, що йому дзвонили за якісь гроші, потім потерпілий дзвонив його матері, вимагав повернути гроші. Зустрів ОСОБА_19 , який розповів, що дідусь заявив на нього в міліцію. Дав обвинуваченому номер телефону потерпілого, ОСОБА_19 йому дзвонив, вони розмовляли, але про що, не слухав.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 25 листопада 2014 року /а.с.129 т.1/ слідує, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка заволоділа його коштами.
Оцінюючи зібрані на досудовому слідстві та досліджені в судовому засіданні докази, суд приймає в якості належних та допустимих доказів по справі протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотозображеннями з участю усіх потерпілих (а.с.34-35, 96, 39-40, 129 т.1), в ході яких потерпілі впізнали ОСОБА_9 як особу, яка вчинила незаконне заволодіння майном кожного з них, оскільки вказані слідчі дії проведені з дотримання вимог кримінально-процесуальних норм, в присутності понятих, в судовому засіданні ОСОБА_9 підтвердив, що на вказаних кожним з потерпілих фотознімках зображений саме він, а потерпілі наполягають на тому, що саме ОСОБА_9 вчинив відносно них неправомірні дії.
Допущені неточності в частині співпадання часу в протоколах пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_8 та допиту свідка ОСОБА_18 ( а.с.96-98 т.1), на що звертає увагу сторона захисту як на підставу для визнання цих доказів недопустими, не впливають на отримані результати даних слідчих дій, зокрема пред`явлення особи для впізнання потерпілій, оскільки, як пояснив свідок ОСОБА_20 ним була допущена описка, потерпіла та свідок в судовому засіданні підтвердили факти проведення вказаних слідчих дій з їх участю, до того ж, свідок ОСОБА_18 безпосередньо допитаний в судовому засіданні, а протокол його допиту на досудовому слідстві суд до уваги не приймає.
До того ж, покази свідка ОСОБА_18 , дані ним в судовому засіданні, суд приймає в якості належного та допустимого доказу по справі покази, оскільки вони є логічними та послідовними, узгоджуються та взаємно доповнюють покази потерпілої ОСОБА_8 , тому доводи обвинуваченого та його захисника щодо сумнівів в тому, що свідок був безпосереднім очевидцем події, суд вважає надуманими та оцінює критично.
Також, суд приймає у якості належного та допустимого доказу по справі покази свідка ОСОБА_16 , а доводи сторони захисту щодо наявності між свідком та обвинуваченим неприязних стосунків внаслідок конфлікту, який мався між ними восени 2014 р., заподіяння свідком обвинуваченому тілесних ушкоджень та наявності боргових зобов`язань обвинуваченого перед свідком, як підстави для існування неприязних стосунків та подання потерпілою ОСОБА_8 до міліції завідомо неправдивого повідомлення про вчинення відносно неї обвинуваченим відкритого викрадення майна, суд оцінює критично, оскільки факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 свідком ОСОБА_16 свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, зокрема, згідно з матеріалами, наданими Вільногірським ГУ УМВС України в Дніпропетровській області та лікарняними установами ( а.с. 175-193 т.2), тілесні ушкодження ОСОБА_9 отримав внаслідок самотравмування та відмовився від проведення з цього приводу будь-якого з`ясування обставин події, що підтвердив і сам обвинувачений в суді, заборгованість обвинуваченого перед свідком у розмірі 120 грн. є незначною, ОСОБА_16 заперечує наявність між ним та обвинуваченим неприязних стосунків по вказаним обставинам, підстави сумніватися в щирості та правдивості показів свідка в цій частині у суду відсутні, а потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення вона звернулася з власної ініціативи.
Також, суд приймає у якості належного та допустимого доказу по справі покази потерпілої ОСОБА_8 , оскільки остання давала логічні та послідовні покази по обставинам справи в судовому засіданні, які узгоджуються як з показами свідка ОСОБА_18 , який був безпосереднім очевидцем події, свідка ОСОБА_16 , так і письмовими доказами по справі, тому доводи обвинуваченого в частині того, що потерпіла його оговорила внаслідок існування між ним та свідком ОСОБА_16 , який є онуком потерпілої, неприязних стосунків, суд вважає надуманими та також оцінює критично.
Решту доказів, зібраних на досудовому слідстві, досліджених в суді та наведених вище, суд приймає у якості допустимих, достовірних та достатніх доказів по справі, оскільки вони отримані в законний спосіб, логічно взаємопов`язані, узгоджуються між собою та взаємно доповнюють однин одного.
При таких обставинах, покази обвинуваченого, дані ним в судовому засіданні щодо заперечення факту вчинення відкритого викраденням майна потерпілої ОСОБА_8 , суд оцінює критично і розцінює таку позицію ОСОБА_9 як спосіб захисту від обвинувачення.
Таким чином, факти вчинення злочинів ОСОБА_9 знайшли своє підтвердження в суді, однак з обвинувачення ОСОБА_9 по ч.2 ст. 186 КК України підлягає виключенню вказівка на те, що вартість гаманця, який належав потерпілій ОСОБА_8 становить 30 грн., оскільки в судовому засіданні потерпіла пояснила, що даний гаманець для неї матеріальної цінності не представляє, при проведенні досудового слідства судово-товарознавче дослідження по встановленню вартості вказаної речі не проводилося і при розгляді справи в суді сторони клопотань з цього приводу не заявляли, тому розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій кримінальним правопорушенням становить 450 грн.
Дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати :
- по ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;
- по ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, особу ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин та злочини середньої тяжкості.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення ним злочинів щодо осіб похилого віку та рецидив злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття в межах визнаної ним вини та часткове відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочинами.
За місцем проживання ОСОБА_9 характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, страждає хронічним захворюванням.
Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, беручи до уваги, що ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, і вчинив нові корисливі злочини маючи непогашену судимість, що свідчить про його схильність до вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь, не працює і не має легальних джерел доходу та сталих соціальних та сімейних зв`язків, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_9 - слід залишити тримання під вартою, оскільки підстави для його скасування чи заміни на більш м`який відсутні.
Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
· по ч.2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
· по ч.2 ст. 190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України загальну міру покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно до відбуття ОСОБА_21 призначити 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи на призначений строк.
Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу ОСОБА_9 залишити у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обраховувати з 26 листопада 2014 року.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою - в той саме строк з часу отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1