Березівський районний суд Одеської області

09.07.2015
Справа № 494/875/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

процесуального прокурора ОСОБА_3

слідчого СВ Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000006 на неправомірну бездіяльність слідчого ОСОБА_4 на незаконну відмову у проведенні повторної комісійної СМЕ,

в с т а н о в и в:

Францева, звернувшись до суду із цією скаргою в порядку ст. 303 КПК України, просила задовольнити її скаргу, зобов`язати слідчого розглянути клопотання в порядку ст. 220 КПК України, винести постанову, надати постанову їй, зобов`язати слідчого ОСОБА_4 призначити проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилалась на те, що 12 червня 2015 р. звернулась до слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 із заявою-клопотанням в порядку ст.220 КПК України про проведення повторної комісійної СМЕ по кримінальному провадженню №0000006. На обґрунтування поданого слідчому ОСОБА_5 вказувала на факти порушень під час проведення комісійної СМЕ і виклала підстави для проведення повторної експертизи. Проте, у відповідь вона отримала лише відписку про відсутність підстав на задоволення її вимог. Також, заявниця зазначала, що слідчий порушив положення ст.220 КПК України та її права передбачені ст.60 КПК України. як заявника.

У судове засідання заявниця не з`явилась. Повідомлялась згідно положень ч.1 ст.135 КПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила.

З огляду на встановлене у судовому засіданні, враховуючи положення ст.28, ч.ч.2,3 ст.306 КПК України вважаю за можливе розглядати скаргу за відсутністю заявниці, яка повідомлялась але не з`явилась.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення поданої скарги заперечував. Посилався на те, що заявниця є свідком по кримінальному провадженню №0000006 і прав на заявлення клопотань в порядку ст.220 КПК України у неї немає.

Процесуальний прокурор думку слідчого підтримав, просив у задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, кримінального провадження №0000006, заслухавши думки учасників судового розгляду на підставах наданих доказів і доведення їхньої переконливості приходжу до наступного висновку.

17 березня 2014 р. постановою Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/595/14-к було вирішено зобов`язати прокурора Березівського району Одеської області зареєструвати заяву ОСОБА_5 від 30 серпня 2005 р. про ненадання 03 жовтня 2001 р. і 05 жовтня 2001 р. належної медичної допомоги у Березівський ЦРЛ її дочці ОСОБА_6 1991 р.н. у ЄРДР, з направленням відповідного документу заявнику.

04 квітня 2015 р. Березівським РВ ГУ МВС України в Одеській області були внесені відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню за №0000006, по ознакам ч.2 ст.140 КК України за те, що 03 жовтня 2001 р. і 05 жовтня 2001 р. працівники Березівської ЦРЛ не надали належну медичну допомогу ОСОБА_7 .

12 травня 2014 р. ОСОБА_5 була допитана у якості свідка по справі /а.с.109-117/

кримінального провадження №0000006. При цьому їй були роз`яснені її права, як свідка, передбачені ст.66 КПК України.

Згідно ст. 66 КПК України свідок має право:

Знати, у зв`язку з чим і в якому кримінальному провадженні він допитується;

Користуватись під час давання показань та участі у проведенні іншої процесуальної дії правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно зі ст.50 КПК

України;

Відмовитись давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї родини, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його родини кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями ст.65 КПК України не підлягають розголошенню;

Давати показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє і користуватись допомогою перекладача;

Користуватись нотатками і документами при наданні показань у тих випадках, коли показання стосуються будь-яких розрахунків та інших відомостей, які йому важко тримати в пам`яті;

На відшкодування витрат, пов`язаних із викликом для давання показань;

Ознайомлюватися з протоколом допиту та заявляти клопотання про внесення до нього змін, доповнень, зауважень, а також власноручно робити такі доповнення і зауваження;

Заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках передбачених законом;

Заявляти відвід перекладачу;

12 червня 2015 р. до слідчого було подане клопотання свідком ОСОБА_5 у якому вона вимагала проведення повторної судово-медичної експертизи, заміні лікаря нефролога і експерта ООБСМЕ ОСОБА_8 іншими, не зацікавленими особами, до клопотання ОСОБА_5 були додані документи на 6-ті аркушах.

У той же день 12 червня 2015 р. слідчим було надано ОСОБА_5 відповідь на клопотання, у якому зазначено, що 12 червня 2015 р. кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з чим приймати будь-які рішення не можливо. Крім цього звернуто увагу ОСОБА_5 на те, що вона не є суб`єктом подачі клопотань відповідно до ст.220 КПК України.

За таких обставин вважаю, що дії слідчого були цілком законні і відмова ОСОБА_5 , як свідку по кримінальному провадженню у розгляді клопотання є цілком законною.

Крім цього, не вбачаю підстав вважати, що слідчим порушено права ОСОБА_5 , як заявника, що передбачені ст.60 КПК України.

Як було зазначено раніше процесуальний статус по кримінальному провадженню ОСОБА_5 свідок, а свідок і заявник це особи різного процесуального статусу.

Так, заявник має право на подачу речей і документів на підтвердження своєї заяви, згідно п.2 ч.2 ст.60 КПК України, а не на подачу доказів, як потерпілий, що передбачено п.3 ч.1 ст.56 КПК України.

Також, слід звернути увагу, що згідно ч.1 ст.220 КПК України право на заявлення клопотань мають сторона захисту, потерпілий, його представник чи законний представник, свідок до зазначених осіб не відноситься.

З огляду на вищенаведене дії слідчого були в межах положень КПК України, тому підстав для задоволення скарги не має.

Крім цього слід звернути увагу що згідно п.п.1-7 ч.1 ст.303 КПК України у ОСОБА_5 , як у свідка, не має прав на звернення до слідчого судді зі скаргою на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Згідно до положень п.1 ч.2 ст.304 КПК України у такому разі скаргу ОСОБА_5 необхідно було повернути як особі, що не має право на подачу скарги.

Однак, оскільки процесуальний статус свідок, у заявниці ОСОБА_5 був встановлений слідчим суддею вже після відкриття провадження по справі і після отримання матеріалів кримінального провадження №0000006, то вважаю за можливе розглянути скаргу по суті.

Керуючись ст.ст.306-307, 309, 370-372, ч.2 ст.376, 395 КПК України, слідчий суддя:

у х в а л и в:

ОСОБА_5 у задоволенні скарги по кримінальному провадженню №0000006 на неправомірну бездіяльність слідчого ОСОБА_4 на незаконну відмову у проведенні повторної комісійної СМЕ відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:_______________________________________-