Справа № 136/2695/14-к
В И Р О К
іменем України

"05" березня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000279 від 19.09.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадяниня України, не працюючого, не одруженого, на має двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого Липовецьким районним судом Вінницької області 03.12.2009 року за ст.185 ч.3, 185 ч.3, 315 ч.2 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 27.02.2013 року умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 2 місяці 1 день, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,
за участі сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

21.02.2013 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області стосовно ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік. 21 лютого 2014 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області адміністративний нагляд стосовно ОСОБА_3 було продовжено строком на 6 місяців, після чого 21 серпня 2014 року ухвалою суду адміністративний нагляд стосовно ОСОБА_3 знову продовжено на 6 місяців та встановлено наступні обмеження:
1)
заборонити вихід з будинку з 23:00 год. до 6:00 год. ранку наступного дня, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) заборонити відвідувати кафе та інші заклади торгівлі де продаються спиртні напої на розлив.
3) заборонити виїзд з території району без дозволу керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області.
4) з`являтись на реєстрацію в Липовецький РВ УМВС кожну першу суботу місяця до начальника СДІМ, а в разі його відсутності до чергового Липовецького РВ УМВС в період з 9-00 до 11-00 години.
Із вказаними обмеженнями ОСОБА_3 21.08.2014 року був письмово ознайомленим. Однак в подальшому, умисно з метою злісного ухилення від встановлених законом обмежень, без поважних на те причин та без повідомлення керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області, 13.09.2014 року ОСОБА_3 самовільно залишив своє постійне місце проживання та виїхав за межі Липовецького району, та в подальшому перебував і переховувався від працівників міліції в м. Вінниця, а саме по підвалах, горищах різних житлових будинків, та на залізничному вокзалі даного міста. Також ОСОБА_3 , маючи можливість повідомити про зміну свого місця проживання керівництво Липовецького РВ УМВС, цього не зробив, на реєстраційні відмітки до Липовецького РВ УМВС не з`являвся і тим самим злісно ухилявся від встановленого йому адміністративного нагляду. 18.11.2014 року ОСОБА_3 було затримано працівниками міліції в м. Вінниця. Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ст.395 КК України, тобто порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, визнав повністю при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, дав суду зізнавальні показання про обставини вчинення злочину, а саме, що після відбуття покарання відносно нього був встановлений адміністративний нагляд, який судом двічі було продовжено та встановлені певні обмеження, які він порушив умисно, а саме: самовільно залишив своє постійне місце проживання та виїхав за межі Липовецького району до м. Вінниці, де перебував нелегально з метою уникнення контролю зі сторони працівників міліції. Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України. Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфікованіза ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначені покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, особу винного, а саме: по місцю проживання характеризується посередньо; раніше судимий за тяжкі злочини; на диспансерному обліку та наркологічному обліку не перебуває, має двоє неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів буде покарання у виді арешту на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.

Цивільний позов в справі не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні.

В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 5(п`ять) місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1