ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/2361/15-к
№ 1-кп/336/292/15
16 квітня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, що зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 15.04.1985 року за ст. 81 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 31 липня 1986 року умовно-достроково з невідбутим строком в один рік одинадцять місяців двадцять п`ять днів;
- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.1987 року за ст. ст. 17 і 81 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна; відомостей про звільнення немає;
- вироком Запорізького обласного суду від 01.11.1993 року за ст. ст. 196 ч. 1, 17 і 861 КК України (в редакції 1960 року) до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 6 грудня 2001 у зв`язку із відбуттям строку покарання;
- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2004 року за ст. ст. 185 ч. ч. 2, 3, 188 ч. 2 КК України до шести років позбавлення;
- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2004 року за ст. 185 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до шести років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 11 грудня 2009 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;
- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2011 року за ст. ст. 185 ч. ч. 2, 3, 263 ч. 1, 277 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 16 жовтня 2012 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;
- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2013 року за ст. ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки;
- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2014 року за ст. ст. 185 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік шість місяців; ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2014 року в порядку ст. 70 ч.4 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів (вирок від 23.10.2013 року та вирок від 06.10.2014 року) у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі з іспитовим строком на один рік шість місяців;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2015 року приблизно о 11-30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на ст. Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці, розташованої в Шевченківському районі м. Запоріжжя, скориставшись тим, що його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, відкрив за допомогою гайкового ключа замок верхньої кришки шляхових коробок ділянок 2-88 вищевказаної станції, звідки таємно викрав трансформатор ПОБС-5А, вартістю 903,58 грн., та трансформатор СТ-4, вартістю 392,19 грн., спричинивши ВСП «Запорізька дистанція сигналізації та зв`язку» ДП «Придніпровська залізниця» матеріальні збитки на загальну суму 1295,77 грн., з урахуванням 8 % зносу викраденого.
Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення та пояснив, що 10 лютого 2015 року приблизно о 11-30 год. він проходив повз ст. Запоріжжя Вантажне Придніпровської залізниці, де побачив трансформаторну коробку. Скориставшись тим, що його дії ніким не помічені, він відкрив за допомогою гайкового ключа замок верхньої кришки коробки, звідки викрав два трансформатори, які поклав до своєї сумки та пішов геть, але згодом його зупинили та затримали співробітники міліції, а викрадене вилучили. Перелік, найменування та вартість викраденого він не оспорював. У скоєному щиро розкаявся.
Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину - спричинення матеріальної шкоди потерпілому, суд враховує і особу винного, склад його сім`ї та стан здоров`я: раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, не інвалід, на обліках у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно. Суд при цьому також враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінально-караного діяння - у скоєному щиро розкаявся, критично ставиться до вчиненого.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Зважаючи на те, що у справі встановлена лише одна обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, як і не встановлено підстав для звільнення обвинуваченого від покарання, враховуючи те, що він вчинив злочин, будучи на випробуванні.
Крім того, зважаючи на те, що обвинувачений був засуджений до 3 років 1 місяця позбавленням волі, і таке покарання не відбув, йому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у відповідності до вимог ст. 71 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час судового розгляду клопотань про його скасування чи продовження не надійшло.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
В силу ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом складання призначеного покарання з частиною невідбутого покарання, визначеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2014 року, призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання до відбуття у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати від дня його затримання з 10 лютого 2015 року.
Речові докази, що передані на зберігання потерпілому, залишити останньому за їх належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1