Номер провадження 1-кп/754/166/15
Справа№754/2943/15-к
Вирок
Іменем України
11.03.2015 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000075 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснівка, Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України,
за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 23 квітня 2014 року, будучи особою, яка зобов`язана сплачувати податки, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 41, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, розуміючи відсутність витрат, неправомірно відобразив в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, суму понесених витрат на придбання інвестиційного активу у вигляді частки статутного капіталу ТОВ «ТМК-БЛОК» в розмірі 7500000 грн., тим самим умисно ухилився від сплати податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 1274770,60 грн., що є значним розміром та що призвело до фактичного ненадходження до бюджету вищевказаної суми коштів.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212 КК України, а саме умисно ухилився від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.
25 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 212 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 212 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 25 лютого 2015 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 212 КК України.
Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Суддя -