У х в а л а

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

Головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М. і Канигіної Г.В.,

прокурора

Микитенка О.П.,

засудженого
ОСОБА_1,

розглянула в судовому
засіданні у м. Києві 12 липня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2006 року,

яким засуджено:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Сніжне Донецької області, раніше
неодноразово судимого, у т.ч. 18.05.2006 р. за ч. 3
ст. 357, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України на 12
років позбавлення волі,

за
ч. 3 ст. 187 КК Україна на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК
України, з урахуванням покарання за попереднім вироком -
на 15 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Веснік, Адапського району, Краснодарського краю РФ, раніше неодноразово судимого, у т. ч. 28.02.2006р. за ч. 1 ст. 263, ст.
257, ч. 3 і 4 ст. 187, ст. 70 КК України на 11 років
позбавлення волі з конфіскацією майна,

за п.п. 1,9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України
до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням
покарання за попереднім вироком - до довічного позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.
Шахтарська Донецької області, раніше судимого у т.ч.
19.09. 2000 році Пролетарським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 140 КК
України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 21.06.2003 року після відбуття
покарання,

за п.п. 1,9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України
до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України з урахуванням покарання
за попереднім вироком - до довічного позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

Як визнав суд, 30 серпня 2003 року в м. Сніжному
Донецької області ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, озброївшись обрізом мисливської рушниці та ножем, прийшли до магазину приватного
підприємства "ОСОБА_6", що знаходиться на вул.
Гашека. ОСОБА_3, з метою відвернути увагу
продавця, зайшов у магазин, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 намагалися проникнути у приміщення з тильної сторони. Коли знайомий
ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_7 учинив їм опір, ОСОБА_3 став
погрожувати йому ножем. ОСОБА_7, захищаючись,
ударив ОСОБА_3 два рази металевим прутом, після чого
нападники зникли з місця події.

Крім
того, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, після вчинення розбійного нападу на
магазин приватного підприємства "ОСОБА_6", на пропозицію ОСОБА_2 за попередньою змовою групою осіб, вирішили
вчинити розбійний напад з проникненням у житло сім'ї ОСОБА_8, що проживає в
АДРЕСА_1.

Приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_2 і озброєний кухонним
ножем ОСОБА_3, з ОСОБА_1, у якого після вчинення розбійного нападу на магазин
знаходився обріз мисливської рушниці, підійшли до житла ОСОБА_8.

У цей час подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли на город, що
поруч із житлом, де ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 напали на них із застосуванням
насильства, небезпечного для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу.

При цьому ОСОБА_2 умисно завдав чисельні удари в голову
ОСОБА_9 руками, а ОСОБА_1 - обрізом мисливської рушниці, від чого потерпілий упав на землю.

ОСОБА_3 напав на ОСОБА_8, приставивши їй до горла ніж, а
ОСОБА_2 завдав їй чисельні удари руками й ногами по тілу, від яких вона впала
на землю. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 направилися у будинок, з метою заволодіння майном,
а ОСОБА_1 залишився утримувати потерпілих.

На подвір'ї ОСОБА_2 побачив ОСОБА_10 - матір потерпілих,
яка є особою похилого віку. Для усунення перешкоди з її боку, ОСОБА_2 напав на
неї, ударив рукою в голову, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження без
короткочасного розладу здоров'я, від чого остання знепритомніла.

Після цього ОСОБА_3 і ОСОБА_2 проникли в житло потерпілих
і заволоділи майном на суму 123 грн.

Не знайшовши іншого майна, ОСОБА_2 з місця вчинення
злочину втік, а ОСОБА_3 повернувся до подружжя ОСОБА_8, яких утримував ОСОБА_1.

Вийшовши за
межі попередньої домовленості усіх засуджених на вчинення розбійного нападу, у ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
з метою приховати вчинений злочин - розбійний напад на сім'ю ОСОБА_8, виник
умисел на заподіяння смерті двом особам - подружжю ОСОБА_8.

З цією метою ОСОБА_1 обрізом мисливської рушниці завдав чисельні
удари в обличчя і голову ОСОБА_9, а ОСОБА_3
одночасно 5-7 ударів ножем у живіт, спину йому та ОСОБА_11, заподіявши тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких смерть
обох потерпілих настала на місці злочину.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_3 просить вирок апеляційного
суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що події злочину - розбійного
нападу на магазин не було, судом невірно встановлено фактичні обставини справи,
без урахування його показань у судовому засіданні. Зазначає, що під час нападу
на подружжя ОСОБА_8 перебував у стані сильного душевного хвилювання, а тому
йому призначено надмірно суворе покарання,
без урахування пом'якшуючих його вину обставин;

засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, як незаконний. Зазначає, що в його діях немає
складу злочину, оскільки він, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 добровільно
відмовилися від розбійного нападу на магазин. Вважає, що
показання ОСОБА_3 не можна покласти в основу вироку, оскільки він отримував
травму голови, а тому не пам'ятає обставин події;

засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати,
як незаконний, оскільки вважає, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обмовили його. Нападу на
магазин не було взагалі, участі у вбивстві подружжя ОСОБА_8 він не брав, а тому
вважає, що кримінальну справу за обвинуваченням його за п.п. 1,9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України слід закрити;

захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять вирок щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у частині кваліфікації їх дій за п.п. 1,9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України скасувати, а справу закрити за недоведеністю їх
вини у вчиненні умисного вбивства подружжя
ОСОБА_8.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засудженого
ОСОБА_1 про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121
КК України за епізодом обвинувачення в умисному вбивстві потерпілих ОСОБА_8,
оскільки умислу на позбавлення їх життя у них не було, думку прокурора про
залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги
слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1
у вчиненні розбійного нападу на магазин ПП “ОСОБА_6” спільно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, яких за вчинення
цього злочину засуджено вироком апеляційного суду Донецької області від 25
лютого 2005 року (вирок набрав законної сили), суд зробив на підставі
досліджених у судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів.

Зокрема, він ґрунтується на показаннях засуджених ОСОБА_2
і ОСОБА_3, самого ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, які досліджувалися у суді.

Суд ретельно перевірив у судовому засіданні доводи
засудженого ОСОБА_1, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі, про те,
що вони добровільно відмовилися від розбійного нападу на магазин.

Викладені у вироку мотиви визнання цих доводів
безпідставними, направленими на уникнення від відповідальності за вчинений
злочин, колегія суддів вважає аргументованими і такими, що відповідають
матеріалам справи.

Виходячи із сукупності доказів, які було досліджено у
судовому засіданні, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст.
187 КК України.

Що
стосується аналогічних доводів касаційних
скарг ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про добровільну відмову від розбійного нападу на
магазин, то вони були предметом оскарження вироку від 25 лютого 2005 року, яким
їх засуджено за вчинення цього злочину.

Обґрунтованим є висновок суду і про доведеність вини
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у вчиненні розбійного нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу з проникненням у житло,
особами які раніше вчинили розбійний напад, а ОСОБА_3
і ОСОБА_1 в умисному заподіянні смерті двом особам - подружжю ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, з метою приховання іншого злочину.

В основу вироку суд поклав досліджені у судовому
засіданні показання засуджених ОСОБА_1 (т. 7, а.с. 97-104, т. 8, а.с. 260-266,
т. 9, а.с. 149-151), ОСОБА_2 (т. 3, а.с. 185-188, т. 7, а.с. 231, т. 8, а.с. 246-252,
т. 9, а.с. 147-149), ОСОБА_3 (т. 3, а.с. 45-53, т. 8, а.с. 253-259, т. 9, а.с.
151-153) на досудовому слідстві, де вони давали детальні показання про
обставини вчинення інкримінованих їм злочинів; свідка ОСОБА_16 (т. 2, а.с. 188,
192-193) про те, що її співмешканець ОСОБА_1 сказав, що вчинив вбивство двох
осіб ще з іншою особою; дослідженими у суді даними протоколів відтворення
обстановки і обставин події з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (т. 3, а.с. 55-63,
152-166, т. 7, а.с. 105-119, т. 8, а.с. 14-17) про те, що вбивство потерпілих
учинив також ОСОБА_1; даними протоколів огляду місця події (т. 1, а.с. 25-36,
37-39), якими підтверджуються показання засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 щодо
обстановки у житлі ОСОБА_8.

Крім того, даними висновків судово-медичних експертиз від
16.10.2003 року (т. 4, а.с. 5-8), від 26.10.2003 року № 13182 (т. 4, а.с.
16-17) та додаткових судово-медичних експертиз від 23.08.2004 року № 20/13/182
(т. 4, а.с. 49-50), від 23.08.2004 року № 21/11/184(т. 4, а.с. 58-58)
потерпілим ОСОБА_9 і
ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент
заподіяння, локалізація і спосіб яких відповідає тим ушкодженням, які з
показань самих засуджених заподіювалися ними.

Даними висновку судово-спектрографічної експертизи № 220
від 5 грудня 2003 року (т. 4, а.с. 113-114) підтверджуються показання
засудженого ОСОБА_1 про те, що удари в голову ОСОБА_9 він завдавав обрізом мисливської рушниці.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
те, що показання ОСОБА_2 про обставини і характер учиненого ним злочину, а
також про участь ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у
вчиненні розбійного нападу із застосуванням
насильства, небезпечного для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу з
проникненням у житло, після вчинення розбійного нападу на магазин
та, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 в умисному заподіянні
смерті двом особам - подружжю ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, є об'єктивними,
оскільки такі дані співпадають з іншими доказами у справі, зазначеними у
вироку, які могли бути відомі тільки особі, яка була на місці події, вони є
послідовними протягом усього досудового слідства, а тому підстав вважати, що
вони дані з метою обмовити ОСОБА_3 і ОСОБА_1 немає.

Критично оцінено судом також твердження засуджених
ОСОБА_3, що під час нападу на подружжя ОСОБА_8 він перебував у стані
сильного душевного хвилювання, ОСОБА_1 про те, що участі у вбивстві подружжя ОСОБА_8 він не брав, як безпідставні, які є
аналогічні доводам їх касаційних скарг та захисників і направлені на уникнення
відповідальності за вчинене.

Як зазначив у вироку суд, про наявність у ОСОБА_3 і
ОСОБА_1 умислу на протиправне позбавлення життя потерпілих з метою приховати
учинений на них розбійний напад, свідчать встановлені судом фактичні обставини
справи, зокрема, способу і знарядь вчинення злочинів, кількості, характеру і
локалізації, заподіяних потерпілим тілесних ушкоджень.

Завдання потерпілим ударів: ОСОБА_1 - обрізом мисливської рушниці,
ОСОБА_3 - ножем, на думку суду позбавляли їх можливості учиняти щодо засуджених
активні дії, а тому колегія суддів не може розцінювати твердження касаційної
скарги засудженого ОСОБА_3, що він перебував у стані необхідної оборони.

З наведених висновків судово-медичних експертиз про
характер заподіяних тілесних ушкоджень потерпілим та показань експерта Агеєва
А.М., які досліджувалися судом (т. 9, а.с. 201-203), про неможливість
розмежування тілесних ушкоджень заподіяних подружжю ОСОБА_8 кожним засудженим, колегія суддів дійшла вірного
висновку про те, що засуджені діяли з умислом на вбивство двох осіб, чим також
спростовуються доводи захисників про недоведеність вини ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого п.п.
1,9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно висновків судово-психіатричних експертиз ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на період інкримінованих їм діянь усвідомлювали свої дії та
керували ними і застосування примусових заходів медичного характеру не
потребують (т. 4, а.с. 154-158, 122-124, т. 7, а.с. 188-193).

Істотних
порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального
закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, як про це йдеться
у касаційних скаргах, не встановлено.

Відсутні
підстави для пом'якшення засудженим і покарання, оскільки суд, відповідно до
вимог ст. 65 КК України, з достатньою повнотою врахував характер і ступінь
тяжкості вчинених ними злочинів, дані про особи винних, а також обставини, що
пом'якшують покарання, зазначені у вироку, в тому числі й ті, на які
звертається увага у скаргах.

Керуючись ст.ст. 395 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційні
скарги засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2006 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 -
без зміни.

Судді:

К.Т. Кравченко
Б.М.Пошва Г.В.
Канигіна