Апеляційний суд міста Києва

У х в а л а
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисниківОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
засудженого законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши 3 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою кримінальну справу відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта неповна середня, учня 11 класу ЗОШ № 81 м. Києва, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
____________________
Справа № 11/796/91/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9 Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України, направлено прокурору міста Києва для проведення додаткового розслідування.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні умисного вбивства з особливою жорстокістю та з корисливих мотивів потерпілої ОСОБА_10 , а також в таємному викраденні її майна, вчинених за наступних обставин.
27 серпня 2011 року, в період часу з 15 до 16 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, в квартирі АДРЕСА_2 , з метою пошуку дівчат, що надають інтимні послуги, через мережу «Інтернет» знайшов номер мобільного телефону НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_10 та, зателефонувавши їй зі свого мобільного телефону номер НОМЕР_2 , домовився про зустріч у себе вдома, попередньо узгодивши вартість інтимних послуг в сумі 600 грн.
ОСОБА_10 , цього ж дня, приблизно о 17 годині, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на автомобілі останнього приїхали до будинку АДРЕСА_3 , де, зателефонувавши ОСОБА_7 , на його запрошення піднялась на 5 поверх будинку та зайшла до квартири АДРЕСА_4 для надання інтимних послуг.
ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі за вищезазначеною адресою, вступив із ОСОБА_10 в інтимні стосунки, після чого остання запропонувала розрахуватись із нею.
Почувши неправомірну вимогу про розрахунок та не маючи при цьому грошових коштів, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, вирішив вбити ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_7 узяв на кухні скляну сільничку та кухонний ніж, з якими повернувся до кімнати, де знаходилася потерпіла, та підійшовши до останньої, ззаду наніс їй солянкою удар у ліву виличну ділянку голови, від чого вона впала на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи їх наслідки, діючи цілеспрямовано, ОСОБА_7 , бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , почав наносити удари ножем потерпілій у різні частини тіла, завдавши при цьому 54 колото-різаних поранення, під час яких потерпіла зазнала особливих страждань.
Згідно висновку СМЕ № 101/2162/2 від 23 грудня 2011 року, смерть ОСОБА_10 настала від чисельних колото-різаних поранень тіла з пошкодженням внутрішніх органів та судин, з розвитком крововтрати.
В подальшому, впевнившись, що потерпіла не виявляє ознак життя, з метою знищення слідів злочину, ОСОБА_7 прибрав в квартирі, загорнув труп ОСОБА_10 у ковдру та відніс його на сьомий поверх під`їзду будинку, де залишив біля сміттєпроводу.
Крім того, ОСОБА_7 27 серпня 2011 року, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , із сумки потерпілої таємно викрав 100 грн., які витратив на власні потреби.
Повертаючи справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції послався на наявність таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, без усунення яких справа не може бути розглянута по суті. Зокрема, ці порушення суд убачає в недотриманні права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування, оскільки зібрані за наявності такого порушення докази можуть бути піддані сумніву та визнані недопустимими, а також у зв`язку з не проведенням відповідної перевірки стверджень ОСОБА_7 про застосування до нього в ході досудового слідства недозволених методів слідства.
Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, на ухвалу суду подані апеляції прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а також підсудним, його законним представником та захисником ОСОБА_5 .
Зокрема, в апеляції прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та повернути кримінальну справу на новий судовий розгляд.
При цьому апелянт вважає, що суд безпідставно повернув справу на додаткове розслідування, оскільки, за наявності в матеріалах документів на підтвердження повноважень захисника ОСОБА_13 , допущеного до участі в справі під час досудового слідства, суд їх не дослідив та не з`ясував підстав його участі в справі, внаслідок чого передчасно поставив під сумнів допустимість доказів, отриманих за участю цього захисника. Посилання ж суду на те, що звернення обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно застосування до нього недозволених методів слідства належним чином не перевірені та по ним не прийняті передбачені законом рішення є необґрунтованими тому, що в суді не досліджувалися матеріали кримінальної справи і відповідні запити до слідчих органів не направлялися.
Крім цього, прокурор звертає увагу, що за наявності заяв обвинуваченого ОСОБА_7 і його законного представника ОСОБА_8 про повну фіксацію судового процесу, суд, в порушення вимог п. 9 ч. 3, ч. 4 ст. 87 КПК України 1960 року, їх не розглянув і в протокол судового засідання не заніс.
Обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_5 , які фактично однакові за доводами та вимогами, просять скасувати ухвалу та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому злочинів, а також скасувати запобіжний захід і звільнити його з-під варти.
При цьому апелянти зазначають про відсутність в ухвалі суду будь-яких обґрунтованих підстав для повернення справи на додаткове розслідування, з не наведенням які слідчі дії необхідно виконати органу досудового слідства. У своєму рішенні суд не вмотивував, з яких підстав обвинуваченому ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у виді взяття під варту при тому, що в справі немає будь-яких належних і допустимих доказів його вини, як немає і підстав тримати його під вартою. Звертають увагу на те, що до обвинуваченого застосовувалися недозволені методи слідства, а також було порушено його право на захист.
Таким чином, обвинувачений, його законний представник і захисник вважають, що суду при прийнятті рішення необхідно було застосувати положення ст. 248 КПК України 1960 року і закрити справу, а не повертати її на додаткове розслідування.
На апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, законним представником ОСОБА_8 подано заперечення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий апеляцію прокурора підтримав та заперечував проти доводів, викладених в апеляціях підсудного, його захисника та законного представника, підсудного ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , а також захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на обґрунтування поданих ними апеляцій, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій підсудного ОСОБА_7 , його законного представника та захисника ОСОБА_5 та вважає апеляцію прокурора такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 374 КПК України 1960 року вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.
Проте, даних вимог закону при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримано.
Так, ухвалою колегії суддів Апеляційного суду міста Києва від 1 липня 2014 року у даній кримінальній справі скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2013 року відносно ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України з підстав порушення в ході розгляду справи в суді першої інстанції права ОСОБА_7 на захист та невідповідності вироку вимогам ст. ст. 323, 334, 335 КПК України 1960 року.
Крім того, скеровуючи кримінальну справу на новий судовий розгляд колегією суддів зазначено про необхідність в ході розгляду справи ретельно перевірити доводи, викладені в апеляціях як прокурора, так і ОСОБА_7 , його законного представника та захисників, в тому числі щодо законності призначення в ході досудового слідства захисника ОСОБА_13 та про належність і допустимість доказів, отриманих за його участі, застосування до підсудного в ході досудового слідства недозволених методів слідства, належної перевірки обсягу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановлення часу настання смерті потерпілої ОСОБА_10 , тощо.
Однак, ігноруючи вказівки суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 281 КПК України 1960 року, відповідно до якої повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні, без дослідження жодних доказів у справі, в підготовчій частині судового засідання, прийняв рішення про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування з підстав порушення в ході досудового розслідування права неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 на захист. При цьому не зазначив яким чином, з огляду на матеріали справи, за наявності такого порушення, воно може бути усунуто в ході додаткового розслідування.
Самі заяви ОСОБА_7 та захисту про застосування до підсудного в ході досудового розслідування незаконних методів слідства, як правильно зазначив прокурор в апеляції, не можуть бути підставами для направлення справи на додаткове розслідування і повинні вирішуватись в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України 2012 року.
За наведених обставин та істотності порушення вимог кримінально-процесуального закону, ухвала суду про направлення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 на додаткове розслідування, підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
В ході нового судового розгляду справи суду необхідно виконати вказівки суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі колегії суддів від 1 липня 2014 року, та по результатам всебічного, повного і об`єктивного її розгляду, прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Щодо доводів підсудного, захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 , будучи неповнолітнім, внаслідок застосування до нього недозволених методів слідства та тортур обмовив себе у злочинах яких не вчиняв, а звідси про відсутність в його діях складу будь-якого злочину та наявність підстав для закриття кримінальної справи згідно вимог ст. 248 КПК України 1960 року, то, вони не заслуговують на увагу, так як вказаною статтею передбачені обставини, що за певних умов виключають провадження у справі, як то: відсутність події злочину, недосягнення віку кримінальної відповідальності, застосування акту амністії, тощо.

Оскільки зазначені доводи ОСОБА_7 та захисту підлягають перевірці в ході судового розгляду справи, остання не може бути закрита на підставі ст. ст. 248, 282 КПК України 1960 року. У разі ж, коли за результатами судового розгляду в діянні підсудного не буде встановлено складу злочину, або не доведено його участі у вчиненні злочину, то в таких випадках, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 327 КПК України 1960 року, по справі повинен бути постановлений виправдувальний вирок.
З огляду на наведене, апеляції підсудного ОСОБА_7 , його захисника та законного представника задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, колегія суддів не вбачає підстав для зміни йому запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляції підсудного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, задовольнити. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, якою кримінальна справа відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185, п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115 КК України направлена прокурору міста Києва для проведення додаткового розслідування, скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін взяття під варту.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3