Справа № 344/601/15-к
Провадження № 11-кп/779/279/2015
Категорія ч.2ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/779/279/2015 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, навчається в Івано-Франківській обласній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів Івано-Франківської обласної ради, неодруженого, непрацюючого, не судимого, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Івано-Франківського міського суду від 29 квітня 2015 року, із участю: секретаря с/з ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, навчається в ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодруженого, непрацюючого, не судимого

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання 2 роки позбавлення волі

Керуючись ст.ст.75,104 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_5 не виїджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до закону.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна, а також вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно.

Так, 22.12.2014 року приблизно о 10.00 год. ОСОБА_5 перебуваючи в дитячій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , діючи з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за йог діями ніхто не спостерігав, таємно викрав із гаманця, який знаходиться в книжковій шафі, грошові кошти в сумі 2300 грн. та 1805 доларів США, які згідно довідки УНБУ в Івано-Франківській області складають 28609,25 грн. Таким чином ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 30909,25 грн. Після вчинення злочину, ОСОБА_5 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 17.02.2015 року приблизно о 19.10 год. ОСОБА_5 перебуваючи на перехресті вулиць Тарнавського-Лермонтова в м.Івано-Франківську побачив, як в напрямку вул. Лермонтова рухалась ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_5 з метою повторного викрадення чужого майна підбіг з-заді до потерпілої ОСОБА_11 та штовхнув, внаслідок чого потерпіла впала на землю. Скориставшись цим, ОСОБА_5 відкрито намагався викрасти майно потерпілої ОСОБА_11 на загальну суму 2485 грн., а саме: жіночу сумку вартістю 313 грн, мобільний телефон «Нокіа СЗ-01» вартістю 1236 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 12 грн, гаманець «СЕFIRO» вартістю 100 грн., грошові кошти в сумі 824 грн. Однак ОСОБА_5 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин що не залежили від його волі, оскільки його протиправні дії помітили працівники міліції. Уподальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи що його дії є поміченими, з місця вчиненого злочину намагався втеути, однак був зупинений працівником міліції.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, вважає даний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить даний вирок скасувати і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України 1 рік позбавлення волі, за ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, обґрунтування прокурора, який апеляційну скаргу підтримав частково і просить даний вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ст.185 ч.1 КК України 6 місяців позбавлення волі, за ст. 15 ч.3, 186 ч.2 КК України 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 місяців позбавлення волі; пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 , які вважають апеляційну скаргу безпідставною, не обґрунтованою і просять залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопрушень, за який його засуджено, суд першої інстанції послався на докази, що містяться в матеріалах справи, зібрані у встановленому законом порядку, досліджені в судовому засіданні, належно оцінені і є обгрунтованими і в апеляційній скарзі вони не оспорюються, так як судове провадження проводилися в порядку ст. 349 ч.3 КПК України.

Постанова Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Щодо покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому у відповідності до вимог ст.65 КК України у повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття у вчиненому, активно сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, злочин вчинив будучи неповнолітнім, з дня народження є дитиною позбавленою батьківського піклування та перебуває на повному державному утриманні, хворіє, вчинив замах на один із злочинів.

Таких вимог закону при постановленні даного вироку щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , суд дотримався, а тому доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 65 КК України, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

З огляду на наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки наведені в ній обставини враховані судом першої інстанції при постановленні вироку, а тому її слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити бе задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 - без змін.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду ОСОБА_2