Справа № 368/164/15-к
Провадження № 1-в/368/21/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області
В складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представника ВК : ОСОБА_4
представника трудового колективу: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику:
- подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_7 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у відношенні засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого:
- 14 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 серпня 2013 року Апеляційний суд Київської області скасував вирок від 14.06.2013 року в частині призначеного покарання та визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;
- клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи, , суд, -
В С Т А Н О В И В :
23.01.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_7 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами засобами у відношенні засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого:
- 14 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 серпня 2013 року Апеляційний суд Київської області скасував вирок від 14.06.2013 року в частині призначеного покарання та визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;
В судовому засіданні, яке відбулося 04.02.2015 року засуджений ОСОБА_6 подання ВК 115 підтримав та заявив клопотання про застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, про що подав письмове клопотання.
На запитання складу суду засуджений ОСОБА_6 відповів, що вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаюється, в зв`язку з чим відмінно вів себе під час відбування покарання, добросовісно працював.
Що стосується шкоди, заподіяної злочином, то він шкоду відшкодував потерпілому ще до винесення вироку, в зв`язку з чим потерпілий не подавав цивільного позову, що стосується судових витрат, то він їх також сплатив, про що подав копію квитанції, яка приєднана до матеріалів справи.
В судовому засіданні представник Кагарлицької ВК № 115 ОСОБА_4 подання ВК № 115 підтримав, що стосується клопотання засудженого, то вирішення даного питання поклав на розсуд суду.
Що стосується характеристики засудженого ОСОБА_6 , то останній по місцю відбування покарання характеризується з позитивної сторони, 3 рази заохочувався керівництвом установи за сумлінне ставлення до праці, зразкову поведінку.
Що ж стосується дисциплінарних стягнень, то за час відбування покарання засуджений стягнень, у тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку не має.
Установа виконання покарань, зокрема, комісія, прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, тому до нього доцільно застосувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України.
В судове засідання представник спостережної комісії ОСОБА_8 не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій представник спостережної комісії просить суд слухати справу без його участі, підтримує клопотання ВК 115.
В судовому засіданні представник трудового колективу ОСОБА_5 клопотання ВК 115 підтримав, підтримав клопотання засудженого ОСОБА_6 , гарантувавши при цьому, що після можливого звільнення засудженого ОСОБА_6 з місць позбавлення волі, він буде працевлаштований в ПАТ «ЗЗБК № 1» на посаду слюсара ремонтника із місячною заробітною платою близько 4000 грн..
В судовому засіданні представник Кагарлицької міжрайонної прокуратури Київської області ОСОБА_3 подання ВК № 115 підтримав, що стосується клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього такий вид більш м`якого покарання, як виправні роботи, то вирішення даного питання поклав на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання, клопотання засудженого про застосування щодо нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, приходить до висновку щодо задоволення подання Кагарлицької виправної колонії ( 115 ) Київської області, погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, та задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Обґрунтування судом призначення засудженому ОСОБА_6 більш м`якого покарання у виді виправних робіт.
Так, що стосується задоволення клопотання ВК № 115 щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 більш м`якого покарання, то клопотання слід задовольнити, так як засуджений ОСОБА_6 повністю підпадає під положення ст.. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, у виді виправних робіт.
Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель до засудження: АДРЕСА_1 , громадянин України, засуджений:
- 14 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 серпня 2013 року Апеляційний суд Київської області скасував вирок від 14.06.2013 року в частині призначеного покарання та визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;
Початок строку покарання: «27» грудня 2013 року.
Кінець строку покарання: «27» грудня 2016 року.
1/3 строку покарання: «27» грудня 2014 року.
В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із Київського СІЗО, де утримувався з 30.12.2012 року, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в ВК 115 «05» лютого 2014 року працевлаштований різноробочим на виробництві установи.
До праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно.
За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.
Так, за час перебування в місцях позбавлення 3 рази заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, дисциплінарних стягнень, в тому числі, які погашені чи зняті в установленому законом порядку, - не мав.
З а о х о ч е н н я
1. 25.07.2014 року За добросовісне ставлення до праці Подяка Начальник ВК
під час ремонту меблів гуртожитку.
2. 22.08.2014 р. За сумлінну поведінку і ставлення Подяка Начальник ВК
до праці.
3. 23.10.2014 р. За добросовісне ставлення до праці Подяка Начальник ВК
та належне виконання обов`язків
днювального.
На даний час, під час відбування покарання засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Засуджений ОСОБА_6 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.
Засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, згідно ст. 82 КК України, заміни покарання більш м`яким покаранням, та на думку суду, на виправні роботи.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст.. 82 КК України:
1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як видно з матеріалів подання, пояснень представника ВК № 115, пояснень самого засудженого ОСОБА_6 останній став на шлях виправлення.
Про даний факт, окрім іншого, свідчить висновок, який міститься в характеристиці засудженого, який міститься в матеріалах справи, в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, тому до нього доцільно застосувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України.
4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Отже, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_6 був засуджений:
- 14 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 серпня 2013 року Апеляційний суд Київської області скасував вирок від 14.06.2013 року в частині призначеного покарання та визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України засуджений ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин.
Відповідно, як де юре, так і де факто ОСОБА_6 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 04.02.2015 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_6 відбута 27 грудня 2014 року.
Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_6 більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьою ст.. 82 КК України.
Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_6 було відбуто більше, ніж 1/3 частина покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2013 року.
Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:
1. Згідно ст.. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_6 відноситься до категорії злочинів тяжкого ступеню тяжкості.
2. Згідно ст.. 25 КК України злочин, вчинений ОСОБА_6 є вчиненим з необережності.
3. Відсутність в діях ОСОБА_6 пенітенціарного рецидиву.
Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_6 було враховано слідуючі підстави:
Так, як видно з матеріалів справи (висновок спостережної комісії, подання ВК № 115, пояснення учасників процесу) судом встановлено, що процес виправлення засудженого ОСОБА_6 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_6 призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Крім того, до оціночних підстав, які дають змогу застосувати до засудженого ОСОБА_6 положення ст. 82 КК України суд відносить наступні обставини:
- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 за сумлінну поведінку і ставлення до праці має 3 заохочення від керівництва установи відбування покарання, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому порядку, не має.
Суд вважає, що така кількість заохочень та пояснення представника ВК 115 ОСОБА_4 свідчить про уставлене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого та його дійсне ставлення на шлях виправлення.
- засудженим ОСОБА_6 до винесення вироку повністю відшкодовані збитки потерпілій стороні, відшкодовані судові витрати після винесення вироку.
Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарань більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо визначення засудженому ОСОБА_6 конкретного різновиду такої заміни у виді виправних робіт.
При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_6 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст.. 51 КК України.
Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст.. 51 КК України, тому з урахуванням вищевикладених обставин судом було обрано до засудженого ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.. ст.. 51 - 82 КК України.
Порядок призначення покарання у виді виправних робіт, зокрема, ОСОБА_6 чітко регламентовано ст.. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що:
1. Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
2. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
Зглядаючись на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_6 може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.
Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_6 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).
При вирішенні даного питання суд також керувався ППВСУ від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема, в постанові зазначено, що правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі, і за місцем проживання, ставлення до праці тощо).
Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_6 працездатного віку, працездатний, по місцю відбування покарання працевлаштований, добре відноситься до праці.
Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.
Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст.. 45 КВК України.
Крім того, при визначенні строку покарання у виді виправних робіт судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_6 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.
Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально -правового статусу особи засудженого ОСОБА_6 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.
Це зумовлює і відповідно кримінально - правові наслідки даного різновиду заміни покарання більш м`яким.
Вони, зокрема, полягають у наступному:
1. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України під час відбування більш м`якого покарання до особи засудженого ОСОБА_6 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення за правилами, які передбачено ст.. 81 КК України.
2. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КК України строк погашення судимості ОСОБА_6 обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання, при цьому однак цей строк визначається тим більш суворим покаранням, яке було призначено ОСОБА_6 за вчинений ним злочин.
3. У випадку вчинення ОСОБА_6 під час відбування виправних робіт нового злочину суд відповідно .до ч. 6 ст. 82 КК України матиме змогу до покарання за знову вчинений злочин приєднати не відбуту частину більш м`якого покарання за правилами, які передбачені ст.. ст.. 71-72 КК України.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни покарання щодо засудженого ОСОБА_6 є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві.
Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, ОСОБА_6 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_6 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.. 57, 82 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№ 115) Київської області ОСОБА_7 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у відношенні засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя до засудження: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого:
- 14 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 серпня 2013 року Апеляційний суд Київської області скасував вирок від 14.06.2013 року в частині призначеного покарання та визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, - задовольнити.
Клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи, - задовольнити.
Засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю до засудження: АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого:
- 14 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 серпня 2013 року Апеляційний суд Київської області скасував вирок від 14.06.2013 року в частині призначеного покарання та визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, не відбуту частину строку основного покарання 1 рік 10 місяців 23 дні позбавлення волі замінити на 1 рік 10 місяців 23 дні виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.
Суддя: ОСОБА_1