УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Головіно Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,-
засуджено за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 1000 грн.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_8 залишено попередній особисте зобов`язання.
Речові докази по справі: гаманець з грошима постановлено залишити ОСОБА_9 .
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні наступних дій.
13 червня 2014 року близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_8 перебував в маркеті «АТБ», що за адресою: м.Житомир, проспект Миру, 15-а, а саме в службовому приміщенні, де переодягається та залишає свої особисті речі персонал вказаного маркету. В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить працівникам маркету.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 13 червня 2014 року приблизно в 18 годині 55 хвилин, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 , переконавшись, що його дії залишаються таємними, почав перевіряти вміст жіночої сумки, що знаходилась на спеціально обладнаній для одягу вішалці, в якій знайшов гаманець. Відкривши вказаний гаманець, ОСОБА_8 таємно викрав з нього грошові кошти в сумі 780 грн., які належали ОСОБА_10 та поклав їх до правої кишені своїх штанів.
Однак, ОСОБА_8 свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, грошових коштів в сумі 780 грн., не довів до кінця, оскільки не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі так як був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками охорони маркету «АТБ».
Скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення кваліфіковане за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, зменшивши призначене покарання у виді штрафу до розміру 58 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 гривень. Зазначає, що суд, призначаючи покарання у твердій грошовій формі 1000 гривень не врахував, що ця сума становить 58,823 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже не є кратною цілому числу, що може викликати труднощі при виконанні судового рішення, у зв`язку з чим, вважає, що судом було неправильно застосовано кримінальний закон України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з вищевказаних підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні доказами, які учасниками судового розгляду не оспорюються.
Разом з тим, твердження прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів визнає безпідставним.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості та дані про особу обвинуваченого, який в порядку ст.89 КК України судимості не має, одружений, по місцю проживання характеризується посередньо. Судом також взято до уваги і те, що ОСОБА_8 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих обставин.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 1000 грн., колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Що ж стосується розміру призначеного ОСОБА_8 штрафу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України, то, як вбачається із змісту вироку, він визначений в межах санкції зазначеного закону, яка передбачає можливість призначення покарання у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що з огляду на встановлений законодавством на момент вчинення злочину мінімум доходів громадян складає від 850 до 1700 грн.
Посилання ж прокурора в апеляції на те, що визначення штрафу в розмірі не кратному цілому числу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, свідчить нібито про неправильне застосуванням кримінального закону, та що це може викликати труднощі при виконанні судового рішення, зокрема у випадку несплати штрафу, на переконання колегії суддів, є надуманими та безпідставними, оскільки чинне законодавство визначає штраф саме, як грошове стягнення, та не містіть заборони призначати його у розмірі, який не є кратним цілому числу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, до того ж за наявності підстав, передбачених ч.5 ст.53 КК України, суд може визначити у порядку заміни штрафу громадськими роботами тривалість останніх (у годинах та хвилинах) пропорційно кількості розмірів неподаткових мінімумів доходів громадян, навіть, якщо сума штрафу не є кратною цілому числу неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційною скарги прокурора, колегія суддів не знайшла.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 , без змін.
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді