Справа №1-5307
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

"
16 " травня 2007 року Ямпільський
райсуд

в
складі: Сумської
області

головуючої
- судді - Філонової Ю.О.

при
секретарі - Пархоменко
О.М.

за
участю прокурора- Шморгун О.В.

адвокатів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в сел.Ямпіль справу по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, народився м.
Ямпіль українець,
гр.України, освіта середня, не одружений,
не судимий , працює в ДС ст. Хутір- Михайлівський, проживає АДРЕСА_1

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2, народився в с. Березовка Березовського
району, Красноярського краю, українець,
гр. України, освіта середня
, навчається на 2-му курсі СУМДПУ , не одружений ,

проживає
(тимчасово)АДРЕСА_2 постійно АДРЕСА_3 . раніше судимий 10.04.2006 року
Ямпільсьим райсудом по ст. 186 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850
грн., - обох за ст.
ст. 15 ч.3 , 186ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня
2007 року, біля 2.00 години підсудні
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. перебуваючи в стані алкогольного
сп"яніння і знаходившись в залі очікування залізничного вокзалу станції
Хутір-Михайлівський , побачили ОСОБА_5.,
підійшовши до якого, запропонували йому
вийти з приміщення, щоб поговорити.
Відійшовши разом близько 20 метрів від вхідних дверей залізничного
вокзалу, ОСОБА_3. переслідуючи мету на заволодіння майном
останнього, застосувавши фізичну силу, поштовхом руки збив потерпілого з ніг, завдавши останньому фізичного болю.А коли
потерпілий впав , то ОСОБА_3. розуміючи
, що робить це явно для
потерпілого, почав перевіряти зміст його
кішень, тобто намагався відкрито
заволодіти майном. ОСОБА_4, який знаходився поруч, і бачив дії ОСОБА_6. направлені на відкрите
заволодіння майном потерпілого , та
повністю розуміючи противозаконний характер таких дій, притримав за руку потерпілого ОСОБА_5. , допомагаючи ОСОБА_6., тобто вступив з ОСОБА_6 в злочинний зговір.
Потерпілий ОСОБА_5. враховуючи перевагу в силі,
будучи фізично слабкішим і розуміючи ,
що нападники діють разом, не
чинив їм опору, а повідомив, що грошей у нього не має, на що підсудні ОСОБА_3. та ОСОБА_4
не реагували, а продовжили свої
сумісні злочинні дії по відкритому заволодінню майном потерпілого , однак,
при цьому , були помічені
сторонньою особою, яка зробила їм зауваження, тому ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вимушені були залишити
ОСОБА_5 і не довели свій злочинний намір до кінця , з причин які не залежали від їх волі, не вчинивши усіх дій , які вважали необхідними для доведення злочину
до кінця і зникли з місця злочину.

В
судовому засіданні підсудні ОСОБА_6. та ОСОБА_4
. вину свою в скоєнні злочину передбаченого ст.
ст. 15 ч.3, 186 ч.2 КК України
визнали повністю , та підтвердили, що дійсно
вони 25 січня 2007 року, біля
2.00 години перебуваючи в стані
алкогольного

сп"яніння
зайшли в залі очікування залізничного вокзалу станції Хутір-Михайлівський , де
підійшли до чоловіка, що там знаходився
, як пізніше виявилося це був ОСОБА_5 , та попрохали в нього покурити.В ході розмови
між ними виник конфлікт, тому вони, запропонували ОСОБА_5 вийти з приміщення щоб
поговорити. Відійшовши разом близько 20 метрів від вхідних дверей залізничного
вокзалу, ОСОБА_3. вирішив заволодіти грошима ОСОБА_5 і з цією
метою штовхнув його , від чого останній
впав, і ОСОБА_3. почав перевіряти зміст його кішень.ОСОБА_4
, який знаходився поруч, і бачив,
що ОСОБА_6. перевіряє вміст кішень потерпілого , та повністю розуміючи противозаконний
характер таких дій, притримав за руку
потерпілого ОСОБА_5., допомагаючи
ОСОБА_6., тобто вступив з ОСОБА_6. в
злочинний зговір. Потерпілий ОСОБА_5. при цьому повідомив, що грошей у нього не має , і почав їм
показувати вміст кішень.Однак в цей момент поблизу проходив місцевий житель
ОСОБА_7. , який почав на них кричати
, та сказав , що повідомить до міліції, тому хлопці злякалися , залишили ОСОБА_5 і втікли з місця скоєння
злочину.

Такі
покази підсудних відповідають фактичним обставинам справи і ніким не
оспорюються.

Враховуючи
вище зазначене, обмеживши дослідження
доказів у справі в порядку передбаченому
ст. 299 КПК України, суд
приходить до висновку, що вина підсудних
ОСОБА_3. та ОСОБА_4 , в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 15
ч.2 ст. 186 КК України при обставинах
викладених в обвинувальному висновку доведена повністю.

Такі дії
підсудного ОСОБА_3. . суд і кваліфікує за ч.3
ст. 15 , ч.2 ст. 186 КК України , як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж
), поєднаний з насильством , яке не є
небезпечним для життя та здоров"я потерпілого , вчинене за попередньою змовою групою
осіб, яке є незакінченим з причин , що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій які вважав необхідними
для доведення злочину до кінця.

Дії
підсудного ОСОБА_4 суд кваліфікує за
ч.3 ст. 15 , ч.2
ст. 186 КК України , як відкрите
викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднане з насильством , яке не є небезпечним для життя та
здоров"я потерпілого , вчинене
повторно , за попередньою змовою групою осіб,
, яке є незакінченим з причин
, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій які вважав необхідними
для доведення злочину до кінця.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_3. вид і міру покарання ,
суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного , що є тяжким злочином, особу підсудного , який має постійне місце проживання та роботи,
де п позитивно характеризується , вперше притягується до кримінальної
відповідальностіта обставини , що
обтяжують та пом"якшують покарання.

Обставинами
, що пом"якшують покарання для
підсудного ОСОБА_3. . суд визнає те, що
він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щіро кається в скоєному злочині, дав по справі правдиві покази , матеріальну та моральну шкоду відшкодував потерпілому
в добровільному порядку.

Обставинами
, що обтяжують покарання підсудному
ОСОБА_3. суд визнає вчинення ним злочину
в стані алкогольного сп"яніння та щодо особи похилого віку.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_4 вид і міру покарання
, суд враховує характер і ступінь
суспільної небезпеки скоєного , що є
тяжким злочином, особу підсудного , який навчається та позитивно характеризується
за місцем проживання, раніше судимий
, має не зняту і не порашену
судимість, має слабке здоров"я , сирота та доглядає за бабусею похилого
віку, та обставини , що обтяжують та пом"якшують покарання.

Так
обставинами , що пом"якшують
покарання для підсудного ОСОБА_4 суд
визнає те, що він щіро кається в
скоєному злочині, дав по справі правдиві
покази , матеріальну та моральну шкоду
відшкодував потерпілому в добровільному порядку.

Обставинами
, що обтяжують покарання підсудному
ОСОБА_4 суд визнає вчинення ним злочину
в стані алкогольного сп"яніння,
щодо особи похилого віку.

Те
, що обидва підсудних визнали свою
вину, в скоєному розкаялися, моральну та матеріальну шкоду відшкодували
потерпілому в добровільному порядку до порушення кримінальної справи , також
ОСОБА_6. працює, де позитивно характеризується, а ОСОБА_4
має слабке здоров"я,
здійснює догляд за бабусею похилого віку, також навчається , де характеризується з позитивної сторони -
наведені обставини суд визнає як такі,
що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, і що виправлення та перевиховання підсудних
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. можливе
без ізоляції від суспільства, тому
вважає за можливе обрати підсудним покарання із застосуванням ст. 75
КК України, звільнивши від відбування
покарання з випробуванням.

Цивільний позов
по справі не заявлено, судових витрат не
має.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст.
299, 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3
26.10.1985 р.н., визнати винним в
скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.
15, ч.2
ст. 186 КК України , та
призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно
до ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_3.
, від відбування призначеного
покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк терміном 1
рік, якщо він протягом цього строку не
вчинить нового злочину, і відповідно
до ст.
76 КК України зобов"язати не виїжджати за межі України без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти це орган про зміну місця проживання , а також періодично з"являтися для
реєстрації в зазначений орган.

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати винним в скоєнні
злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2
ст. 186 КК України , та
призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно
до ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_4 ,
від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому
іспитовий строк терміном 2 роки, якщо
він протягом цього строку не вчинить нового злочину, і відповідно до ст. 76
КК України зобов"язати не виїжджати за межі України без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти це орган про зміну місця проживання , а також періодично з"являтися для
реєстрації в зазначений орган.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу підсудним ОСОБА_3. та ОСОБА_4
залишити підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений в суд апеляційної інстанції в 15 добовий термін з моменту
його проголошення, а засудженим в той же
строк з дня отримання копії обвинуваченого вироку.