Справа № 11a-426/2007 Головуючий
у 1 інстанції Строна Т.Г.
ч.3, 289 ч.2 КК України Доповідач Гаврилов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня
2007 року колегія
суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого:
Пайонкевича Т.Т.

суддів: Тенюха
В.П., Гаврилова В.М.

з участю
прокурора: Свореня М.М.

захисника:
ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в м.
Львові кримінальну справу
за апеляцією захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1 на
вирок Турківського районного суду Львівської області від 08 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, судимого 22.06.1995 року за ст.ст.
81 ч.4, 140 ч.2, 46-1 К України
на 1 рік позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 07.08.1997
року за ст.ст. 140 ч.2, 43 КК України на 3 роки 6 міс. позбавлення волі;
15.10.1997 року за ст.ст. 140ч.2, 206 ч.3, 42,43 КК України на 5 років 6 міс.
позбавлення волі; 29.11.2004 року за ст. 395 КК України на 4 міс. арешту,
звільненого 29.03.2005 року після відбуття покарання, неодруженого, не
працюючого,

засуджено
за ст. 185 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі, за ст. 289 ч.2 КК
України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового
складання призначених покарань 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 залишено взяття під варту, початок строку відбування покарання
встановлено з 12 січня 2006 року, вирішено питання з речовими доказами і
судовими витратами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_4 7269 грн.
70 коп. в рахунок
відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1 в ніч з 10 на 11 січня 2006 року, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння проник шляхом зламу віконної рами в приміщення контори
приватного підприємця ОСОБА_4 на АДРЕСА_1, звідки таємно викрав 2 мобільні
телефони, 2 пляшки коньяку, 1 пляшку горілки, запасні ключі від автомобіля
„Фольксваген-транспортер", всього на суму 666 грн.

11 січня
2006 року о 21 год. ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, використовуючи викрадені
напередодні запасні ключі, незаконно заволодів автомобілем „Фольксваген-транспортер", держ.
номер
НОМЕР_1, який належить
потерпілому

ОСОБА_4 і який перебував на подвір'ї будинку АДРЕСА_2. Керуючи
угнаним автомобілем, ОСОБА_5 намагався прорватися через заблокований
контрольний пост при виїзді із м. Турки на трасі Львів-Ужгород, пошкодив
автомобіль і покинувши його на в'їзді до с. Явора утік від працівників міліції.
Внаслідок незаконного заволодіння автомобілем засудженим потерпілому завдана
шкода на суму 7269 грн. 70 коп.

В апеляції
захисник ОСОБА_2 зазначає, що матеріалами досудового і судового слідства не
доведено винуватості його підзахисного у таємному викрадені чужого майна і
угоні автомобіля оскільки як потерпілий так і свідки не бачили ОСОБА_1 на місці
вчинення злочинів, а протокол впізнання його свідком ОСОБА_6 викликає багато
зауважень - не перевірена можливість свідка бачити і впізнати засудженого через
вікна автомашини в темряві і на відстані 3-4 метрів, не зазначено по яких
ознаках він його впізнав. Отже, на думку апелянта, висновки суду грунтуються на
припущеннях, тому він просить скасувати вирок і справу провадженням закрити.

В
запереченні державний обвинувач Дудчак В. Б. вважає, що вирок грунтується на
однозначних і незаперечних доказах, здобутих в ході досудового і судового
слідства, а покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів і особі
засудженого, і просить вирок залишити без зміни, а апеляцію - без задоволення.

Заслухавши
доповідача, захисника ОСОБА_3, який підтримав апеляцію захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1, міркування прокурора про законний і
обгрунтований вирок, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Матеріалами
справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами винуватість
ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих йому злочинів при вказаних у вироку обставинах
повністю доведена.

Так,
потерпілий ОСОБА_4 показав, що 11 січня 2006 року зранку після повідомлення
його по телефону працівниками про проникнення в офіс, він приїхав на місце
події і побачив пошкоджене вікно і перекидані речі. Було викрадено пляшку
коньяку „Білий аїст", пляшку коньяку „Кумір", пляшку горілки
„Гетьман", мобільні телефони „Нокіа" та „Самсунг". Про те, що
викрадені також ключі від автомобіля „Фольксваген-транспортер"
зауважив пізніше. В той же день о 21.20 год. він виявив зникнення згаданого
автомобіля зі стоянки і, повідомивши про це працівників міліції, почав разом із
своїм водієм шукати його. Покази потерпілого підтверджуються показами допитаних
в якості свідків працівників офісу ОСОБА_7, ОСОБА_8

Свідок
ОСОБА_9, співмешканка засудженого, показала, що в ніч з10 на 11 січня 2006 року
ОСОБА_1 повернувся додому біля 1 год. у нетверезому стані і приніс із собою
пляшку коньяку в коробці, мобільні телефони „Нокіа" і „Самсунг",
сказавши, що купив це в Мукачеві, а також ключі від автомобіля у в'язці з
чорною пластмасою. В той же день о 21 год. разом із ключами від автомобіля він
кудись пішов, повернувся пізно і вже без ключів. Аналогічні покази дав брат
свідка ОСОБА_9 - ОСОБА_10, додавши, що ключі, які сестра знайшла у штанях
засудженого, були від автомобіля „Фольксваген".

Згадані
мобільні телефони та пляшка коньяку „Кумір" були вилучені у свідків
(а.с.36,38), долучені до справи як речові докази і в подальшому разом із в'язкою
ключів, які були знайдені поряд із пошкодженим автомобілем
„Фольксваген-транспортер"(а.с.З-16), впізнані потерпілим як речі, які були
викрадені з офісу в ніч з 10 на 11 січня 2006 року.

Свідок
ОСОБА_11 підтвердив, що 11.01.2006 року під час несення служби на дорозі на КПП м. Турка вони
отримали повідомлення про викрадення у ОСОБА_4 автомашини „Фольксваген". Пізно
ввечері згаданий автомобіль призупинився біля КПП і коли він підійшов до нього,
то побачив за кермом ОСОБА_1, який також впізнав його, але машини не зупинив,
збив нею шлагбаум і наїхав на пристрій затримання. Пошкодивши колесо автомашини
ОСОБА_1 невдовзі зупинив її біля с Явора і втік.

Аналогічні
покази дали свідки ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 При цьому свідок ОСОБА_13
додав, що він водія автомашини не бачив, але коли „Фольксваген" проїхав
біля них не зупиняючись і не зважаючи на їх вимогу, він застосував табельну
зброю і стріляв по колесах автомашини, свідок ОСОБА_6 додав, що коли автомашина
проїжджала біля нього, він побачив водія, оскільки місце де він стояв
освітлювалось прожектором і пізніше, під час впізнання, він його впізнав.
Покази свідка підтверджуються протоколом впізнання ОСОБА_1 (а. с. 34 т.1), в
якому, зокрема, зазначено, по яких ознаках він впізнав засудженого.

З
протоколів огляду місця події вбачається, що на КПП м. Турка зірвано із завіс ліву половину шлагбауму, а поблизу
с Явора на дорозі
виявлено автомобіль „Фольксваген-транспортер",
номерний знак НОМЕР_1, з пошкодженнями, в тому числі отворами від куль.
Поряд з машиною знайдено в'язку ключів, на одному з яких на чорній пластмасі
були вибиті впізнавальні знаки автомобіля „Фольксваген", а в салоні
виявлені і вилучені відбитки слідів пальців рук (а.с.3-16 т.1).

За
висновком дактилоскопічної експертизи два відбитки пальців рук, що вилучені з
угнаного автомобіля належать ОСОБА_1 (а.с. 49-55).

Під час
досудового слідства ОСОБА_1. заявляв про те, що в ці дні був п'яним і не
пам'ятає, де був і що робив, але в подальшому, заперечуючи свою вину у вчиненні
злочинів, показав, що 10 січня 2006 року, перебуваючи у нетверезому стані, він
проходив пізно ввечері біля офісу потерпілого і побачив незнайомого мужчину,
який ніс кульок. Коли він привітався до нього, незнайомець кинув кульок і втік.
В кульку, який він приніс додому, були дві пляшки коньяку, пляшка горілки, два
мобільні телефони. Пізніше додав, що були і ключі від автомобіля. Наступного
дня він, добираючись додому і чекаючи маршрутку, спирався руками на автомобіль
ОСОБА_4, який
стояв поряд із зупинкою.

Покази
ОСОБА_1 вірно розцінені судом як намагання уникнути кримінальної
відповідальності. Наведені вище докази, зокрема однозначні і послідовні покази
свідків, речові докази, протоколи огляду, наявність відбитків пальців рук
ОСОБА_1 в салоні автомашини, спростовують доводи апеляції та суперечливі покази
засудженого, належно оцінені судом в їх сукупності і його висновок про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, є
обгрунтованим.

Дії
ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, а покарання призначено відповідно до вимог ст.
65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, особи
засудженого, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підстав для
скасування вироку немає.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Турківського районного суду
Львівської області від 08 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 без зміни.

Ухвала
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом шести місяців з моменту
набрання нею законної сили.