ВИРОК

іменем України

06.12.2013 року Тростянецький
районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошина
І.А.,

за участі секретаря судового засідання
Чудак Г.І.,

сторін кримінального провадження:
прокурора Басюка А.А., обвинуваченої
ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт.Тростянець Вінницької
області кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
м.Вінниця, українки, громадянки
України, освіта неповна середня, не
одруженої, непрацюючої, зареєстрована
та проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше
судимої: 11.07.2001 року Ленінським
районним судом м.Вінниці за ст.ст.140 ч.2,
45 КК України( в редакції 1960 року) до 2
років позбавлення волі умовно з
іспитовим строком 1 рік та сплатою
штрафу в розмірі 680 грн.; 01.10.2002 року тим
же судом за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 2
років 1 місяці позбавлення волі.
Звільнилася з місць відбуття покарання
24.12.2004 року умовно-достроково на не
відбутий строк 11 місяців 13 днів.; 31.05.2005
року Ленінським районним судом
м.Вінниці за ст.ст.185 ч.3, 304, 70, 71 КК
України до 3 років 3 місяців позбавлення
волі. Звільнилась з місць відбування
покарання 08.08.2007 року умовно-достроково
на не відбутий строк 9 місяців 10 днів.
Відповідно ст.89 п.8 КК України судимість
не погашена та не знята.

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2
КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2012 року близько 11 години в
смт.Тростянець Вінницької області
обвинувачена ОСОБА_1, перебуваючи в
палаті інфекційного відділення
Тростянецької центральної районної
лікарні, де вона на той час знаходилась
на стаціонарному лікуванні,
скориставшись тим, що її сусідка по
палаті ОСОБА_2 вийшла з палати по
особистим справам і більше в
приміщенні нікого не було, навмисно,
шляхом вільного доступу, з корисливих
мотивів, повторно, таємно викрала з-під
подушки ліжка, яке займала ОСОБА_2,
належні останній гроші в сумі 540 грн.
Після цього, ОСОБА_1, заволодівши даними
грішми, самовільно залишила лікарню, а
в подальшому розпорядилася
викраденими грішми в своїх інтересах,
чим заподіяла ОСОБА_2 матеріальну шкоду
на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину за
наведених вище обставин визнала у
повному обсязі, щиро покаялася, та
пояснила, що 23.12.2012 року вона перебувала
на лікуванні. Знаходячись в палата,
вона бачила, що її сусідка по палаті
ОСОБА_2 залишала під подушкою гроші.
Коли ОСОБА_2 вийшла з палати, вона
вкрала гроші і втікла з лікарні. Має
намір відшкодувати завдані збитки.

Визнавши недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються в порядку, передбаченому ч.
3 ст. 349 КПК України, проти чого не
заперечують учасники судового
провадження, з'ясувавши правильне
розуміння обвинуваченим та іншими
учасниками судового провадження
змісту цих обставин, за відсутності
сумнівів у добровільності їх позиції,
роз'яснивши їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
обставини в апеляційному порядку, суд
обмежився лише дослідженням таких
матеріалів кримінального провадження,
які характеризують особу
обвинуваченої.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена
ОСОБА_1 23.12.2012 року вчинила повторно
крадіжку чужого майна, а тому її дії
кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинену повторно.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_1
покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який згідно із ст.12
КК України є злочином середньої
тяжкості, дані про особу винного, на
утриманні має неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом'якшують покарання
суд визнає щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх
сукупності, враховуючи позицію
обвинувачення щодо виду і міри
покарання, суд вважає що виправлення
ОСОБА_1 можливе без ізоляції його від
суспільства, призначивши покарання в
межах санкції ст.185 ч.2 КК України у
вигляді позбавлення волі з
максимальним іспитовим строком,
передбаченим ст.75 КК України, оскільки
саме таке покарання, на думку суду, є
справедливим, а також необхідним і
достатнім для її виправлення та
попередження вчинення нею нового
злочину.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3
ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.185 ч.2 КК України, за
якою призначити їй покарання три роки
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1
звільнити від відбування покарання з
випробуванням на три роки.

На підставі ст.76 КК України ОСОБА_1 під
час іспитового строку заборонити
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції, а
також зявлятися для реєстрації до
кримінально-виконавчої інспекції
щомісячно у встановлені інспекцією
дні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 не
обирався.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області шляхом подачі
апеляції через Тростянецький районний
суд протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія
вироку вручається негайно після його
проголошення. Учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні, копія судового
рішення надсилається не пізніше
наступного дня після ухвалення.

Суддя: