Провадження № 1-кп/760/129/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2015 Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сугаки Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, щообвинувачений ОСОБА_7 , 08.10.2014 приблизно о 11 годині 55 хвилин, перебуваючи на посадочній платформі до колії №22 Приміського вокзалу ст. Київ-Пасажирський, що в Солом`янському районі м. Києва, побачив раніше невідомого ОСОБА_6 , який відпочивав на лавочці поряд з яким знаходився рюкзак. В цей момент ОСОБА_9 вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи умисно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до лавочки та таємно викрав рюкзак зеленого кольору, належного ОСОБА_6 , в якому знаходились мобільний телефон «Nokia М8» в корпусі чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю, згідно висновку експерта від 28.10.2014 №445 445 грн.. а з урахуванням зносу та наявності дефектів 280 грн. 00коп., мобільний телефон марки «Samsung S3310» IMEI: НОМЕР_3 , вартістю, згідно висновку експерта від 28.10.2014 №445 293 грн. 00 коп., мобільний телефон «Samsung GT-E 1200І», IMEI: НОМЕР_4 вартістю, згідно висновку експерта №445 від 28.10.2014 250 грн. 00 коп., ліхтарик чорного кольору марки «Tefeishi», вартістю, згідно експерта №445 від 28.10.2014 22,50 грн. Доводячи свої злочинні свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене та маючи реальну можливість розпорядитися ним з місця скоєння злочину зник, але невдовзі був затриманий працівниками міліції. Злочинними діями, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 845 грн. 50 коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України не визнав повністю та показав суду, що він, 08.10.2014 приблизно о 11 годині 55хвилин дійсно знаходився на посадочній платформі до колії №22 Приміського вокзалу ст. Київ-Пасажирський вм. Києві, де побачив біля лавочки рюкзак та забрав його собі, оскільки вважав, що він нікому не належить, проте умислу на заволодіння речами, які знаходились в середині рюкзака у нього не було, та він не знав, про його вміст. Вважає, що у нього не було мотиву у викраденні вмісту рюкзака, а сам рюкзак матеріальної цінності не становить. Тому просив суд виправдати його у пред`явленому обвинуваченні.
Разом з тим, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, його винуватість повністю підтверджується дослідженими в суді доказами в їх сукупності.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 суду, що 08.10.2014 він близько 11 години 50 хвилин знаходячись на посадочній платформі колії №22 Приміського вокзалу ст. Київ-Пасажирський, сидів на лавці та чекав потяг яким збирався їхати додому, оскільки він був після нічної зміни та хотів спати, тому він приліг на лавку, свої речі, а саме: рюкзак зеленого кольору в якому знаходились телефони марки «Nokia М8», «Samsung S3310», «Samsung GT-E 1200І», ліхтарик чорного кольору марки «Tefeishi», робочий спец одяг, поставив поруч себе та заснув. Прокинувся від того, що жінка, яка сиділа навпроти нього, почала гукати міліцію, та кричати, щоб когось затримали. Через кілька хвилин до нього підійшли працівники міліції разом з обвинуваченим ОСОБА_7 та його рюкзаком. Матеріальних претензій до обвинуваченого він не має. З приводу тяжкості покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_10 суду, що 08.10.2014 вона сиділа на лавочці на посадочній платформі колії №22 Приміського вокзалу ст. Київ-Пасажирський та бачила як обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до лавки де лежав чоловік та забрав його сумку, яка стояла біля нього на землі та почав відходити, в цей час вона почала гукати міліцію.
Показання потерпілого ОСОБА_6 і свідка обвинувачення суд вважає логічними і послідовними, а також такими, які не містять між собою суперечностей, а тому приймає їх до уваги, вважаючи, що наведені показання відповідають фактичним обставинам провадження.

Підстав для оговорення ОСОБА_7 потерпілим і свідком обвинувачення в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

· даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.10.2014, з якого встановлено, що слідчим СВ ЛВ на станції Київ Пасажирський ОСОБА_11 о 12 годині 40 хвилин 08.10.2014 було прийнято усну заяву від ОСОБА_6 про те, що 08.10.2014 приблизно о 11 годині 55 хвилин перебуваючи на платформі колії №22 Приміського вокзалу станції Київ-Пасажирський він виявив відсутність свого рюкзака зеленого кольору. При цьому потерпілий був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст. 383 КК України (а.с. 96-98);

· даними протоколу огляду місця події від 08.10.2014 з фототаблицею, з якого встановлено, що слідчим СВ ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на ПЗЗ капітаном міліції ОСОБА_12 було проведено огляд місця події, який проводився в кабінеті №1, що розташований на 2 поверсі чергової частини ЛВ на станції Київ-Пасажирський. На момент огляду ОСОБА_7 тримав в своїй руці рюкзак зеленого кольору. На поставлені запитання ОСОБА_7 під час огляду, чи має він при собі речі які йому не належать, він відповів, що має рюкзак зеленого кольору, який він взяв на одній із лавок платформи 22-23 приміського вокзалу, що знаходилось в середині рюкзака він не знає. Під час огляду рюкзака зеленого кольору в середині нього виявлено телефони марки «Nokia М8», «Samsung S3310», «Samsung GT-E 1200І», ліхтарик чорного кольору марки «Tefeishi» (а.с. 99-102);

· даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.10.2014 з фототаблицею, в ході проведення якого у присутності понятих свідок ОСОБА_10 впізнала серед чотирьох осіб чоловічої статі ОСОБА_7 , який викрав рюкзак (а.с. 115-118).

В судовому засіданні захисник і обвинувачений вказували, що у даному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки, обвинувачений, не мав наміру заволодіти чужим майном рюкзаком та його вмістом, оскільки вважав, що він нікому не належить, тобто є безхозним.

Разом з цим, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював того факту, що дійсно 08.10.2014 на платформі колії № 22 Приміського вокзалу станції Київ-Пасажирський в м. Києві заволодів рюкзаком зеленого кольору, оскільки вважав, що він нікому не належить та у ньому немає ніяких цінних речей.

Аналізуючи наведені захисні доводи, суд вважає, що вони не відповідають встановленим фактичним обставинам провадження та повністю спростовуються належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому, що обвинувачений ОСОБА_7 повинен був передбачати, що рюкзак належить потерпілому ОСОБА_6 та у ньому можуть перебувати цінні речі, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, даний рюкзак перебував у безпосередній близькості до нього, при цьому потерпілий в цей момент спав.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України, вважається закінченим, коли чуже майно вилучене і винна особа має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитись ним як власним, яку мав обвинувачений ОСОБА_7 коли заволодів належним потерпілому майном.

Тому покази обвинуваченого щодо відсутністю у нього умислу на викрадення речей, які належать потерпілому ОСОБА_6 суд оцінює критично і не може прийняти до уваги, оскільки вони повністю спростовуються показами потерпілого та свідка, які є логічними, послідовними, взаємно узгоджуються та доповнюються іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, з яких встановлено фактичні обставини події, зокрема, що обвинувачений поза волею потерпілого та його відома викрав належний йому рюкзак, в якому знаходились мобільні телефони «Nokia М8», «Samsung S3310», «Samsung GT-E 1200І», ліхтарик чорного кольору марки «Tefeishi» та мав реальну початкову можливість розпорядитися ними.
Таким чином, оцінюючи дослідженні в ході судового розгляду докази, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення, чужого майна (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше не судимий, пенсіонер, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено і тому суд вважає за необхідне призначити необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень покарання у виді штрафу.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта слід покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведеної судової експертизи в розмірі 786 (сімсот вісімдесят шість) грн. 24 коп.

Речові докази мобільний телефон «Nokia М8» в корпусі чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung S3310» IMEI: НОМЕР_3 , мобільний телефон «Samsung GT-E 1200І», IMEI: НОМЕР_4 , ліхтарик чорного кольору марки «Tefeishi», визначені постановою слідчого СВ ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на ПЗЗ лейтенанта міліції ОСОБА_13 від 28.10.2014 та передані на зберігання до камери схову речових доказів СВ ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на ПЗ, повернути потерпілому ОСОБА_6 , як законному володільцю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий ОСОБА_1