Провадження №1/761/28/2015
В И Р О К
іменем України
30 березня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

підсудного ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балата, Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого в наркологічній клініці ім. Гарченка, лікарем-наркологом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368; ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в :
Так, відповідно до пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_11 обвинувачується органом досудового слідства в тому, що він, працюючи відповідно до наказу № 21-к від 09.09.09 р. на посаді лікаря-нарколога Київського психоневрологічного диспансеру № 4, відповідно до посадової інструкції лікаря-нарколога відділу профілактичних оглядів Київського психоневрологічного диспансеру № 4 затвердженою Головним лікарем КМПНД №4 03.01.06 року та погодженого головою профспілкового комітету, повинен був забезпечувати проведення медичних оглядів осіб з метою виявлення можливості допущення до керування транспортними засобами різних категорій, повинен був виявляти на ранній стадії розвитку захворювання, кваліфіковано обстежувати осіб, які звернулись за допомогою, застосовувати сучасні методи профілактики, діагностики, лікувально реабілітаційні заходи щодо хворих на алкоголізм, наркоманію та токсикоманію, надавати пацієнтам швидку та невідкладну медичну допомогу, здійснювати нагляд за побічними реакціями лікарських засобів, проводити консультації за направленнями лікарів інших спеціальностей, брати активну участь у поширенні медичних знань серед населення з метою запобігання зловживання спиртними напоями, наркотиками, токсичними речовинами, тютюном, повинен був дотримуватись конфіденційності у роботі, планувати роботу, проводити її аналіз, складати звіти про проведену роботу, вести відповідну медичну документацію.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року: - «якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз "наркоманія", потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування та видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування. Крім того, на період добровільного лікування хворому видається лікарняний лист, а після закінчення лікування, на його прохання, видається довідка із зазначенням мети лікування.

Таким чином, лікар нарколог ОСОБА_11 , відповідно до ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року та відповідно до своєї посадової інструкції, наділений спеціальними повноваженнями щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти.

Тобто, лікар нарколог ОСОБА_11 , виконуючи свої професійні та поряд з цим організаційно-розпорядчі обов`язки, діючи за спеціальними повноваженнями являється службовою особою.

Так, у період часу з грудня 2011 року по лютий 2012 ОСОБА_11 вчинив одержання хабарів від ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та складання і видачу завідомо неправдивих документів довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркотичної залежності ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_11 23.12.11 приблизно о 12 год. 30 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, отримав від ОСОБА_15 , відносно якого Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідувалась кримінальна справа порушена за ч.1 ст. 309 КК України, хабар у сумі 1300 гривень за складання та видачу офіційного документу довідки № 62 від 16.01.12 та внесення до неї завідомо неправдивої інформації про проходження ОСОБА_15 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, необхідної для звільнення ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

У подальшому, 16.01.12 ОСОБА_11 приблизно об 11 год. 15 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, склав та видав ОСОБА_15 довідку № 62 від 16.01.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_15 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_15 не проходив.

Крім того ОСОБА_11 23.12.11 приблизно о 13 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, повторно, отримав від ОСОБА_14 , відносно якого Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідувалась кримінальна справа порушена за ч.1 ст. 309 КК України, хабар у сумі 1300 гривень за складання та видачу офіційного документу довідки № 61 від 16.01.12 та внесення до неї завідомо неправдивої інформації про проходження ОСОБА_14 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 курсу добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, необхідної для звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

У подальшому, 16.01.12 ОСОБА_11 приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище склав та видав ОСОБА_14 довідку № 61 від 16.01.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_14 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_14 не проходив.

05.04.12 на підставі довідки № 61 від 16.01.12 про проходження ОСОБА_14 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності, постановою Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_14 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Крім того, ОСОБА_11 18.01.12 приблизно об 11 год., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, повторно, отримав від ОСОБА_16 , відносно якого Солом`янським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідувалась кримінальна справа порушена за ч.1 ст. 309 КК України, хабар у сумі 1400 гривень за складання та видачу офіційного документу довідки № 280 від 10.02.12 та внесення до неї завідомо неправдивої інформації про проходження ОСОБА_16 в період із 18.01.12 по 08.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 курсу добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, необхідної для звільнення ОСОБА_16 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

У подальшому, 10.02.12 ОСОБА_11 приблизно о 12 год. 15 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище склав підписав та видав ОСОБА_16 довідку № 280 від 10.02.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_16 в період із 18.01.12 по 08.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_16 не проходив.

04.04.12 на підставі довідки № 280 від 10.02.12 про проходження ОСОБА_16 в період із 18.01.12 по 08.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності, постановою Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_16 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Крім того, ОСОБА_11 23.01.11 приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, повторно, отримав від ОСОБА_17 , батька ОСОБА_18 , відносно якого Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідувалась кримінальна справа порушена за ч.1 ст. 309 КК України першу частину хабара у сумі 1400 гривень за складання та видачу його сину ОСОБА_18 офіційного документу довідки № 279 від 10.02.12 та внесення до неї завідомо неправдивої інформації про проходження ОСОБА_18 в період із 23.01.12 по 10.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 курсу добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, необхідної для звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

У подальшому, 27.01.12 ОСОБА_11 приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова, 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, повторно, отримав від ОСОБА_18 другу частину раніше обумовленої суми хабара у розмірі 400 гривень, за складання та видачу ОСОБА_18 офіційного документу довідки № 279 від 10.02.12 та внесення до неї завідомо неправдивої інформації про проходження ОСОБА_18 в період із 23.01.12 по 10.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 курсу добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, необхідної для звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

У подальшому, 10.02.12 ОСОБА_11 приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище склав та видав ОСОБА_18 довідку № 279 від 10.02.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_18 в період із 23.01.12 по 10.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_18 не проходив.

13.02.12 на підставі довідки № 279 від 10.02.12 про проходження ОСОБА_18 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності, постановою Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Крім того 10.02.12 приблизно о 12 год. 05-10 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, повторно, отримав від ОСОБА_12 , відносно якого Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідувалась кримінальна справа порушена за ч.1 ст. 309 КК України, хабар у сумі 1400 гривень за складання та видачу офіційного документу довідки про проходження ОСОБА_12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, необхідної для звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

Крім того 10.02.12 приблизно о 12 год. 10 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, повторно, отримав від ОСОБА_13 , відносно якого Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві розслідувалась кримінальна справа порушена за ч.1 ст. 309 КК України, хабар у сумі 1400 гривень за складання та видачу офіційного документу довідки про проходження ОСОБА_13 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, необхідної для звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за вчинення вище вказаного злочину.

Таким чином органом досудового слідствая ОСОБА_11 обвинувачується у одержанні службовою особою хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненого повторно, тобто злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Крім того, ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, 16.01.12 приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, склав та видав ОСОБА_14 довідку № 61 від 16.01.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_14 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4, пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання психостимуляторів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_14 не проходив.

05.04.12 на підставі довідки № 61 від 16.01.12 про проходження ОСОБА_14 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності, постановою Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_14 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Крім того, ОСОБА_11 16.01.12 приблизно об 11 год. 15 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище склав та видав ОСОБА_15 довідку № 62 від 16.01.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_15 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_15 не проходив.

Крім того, 10.02.12 ОСОБА_11 приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, склав та видав ОСОБА_18 довідку № 279 від 10.02.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_18 в період із 23.01.12 по 10.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_18 не проходив.

13.02.12 на підставі довідки № 279 від 10.02.12 про проходження ОСОБА_18 в період із 23.12.11 по 16.01.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності, постановою Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Крім того, 10.02.12 ОСОБА_11 приблизно о 12 год. 15 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті № 6, який розташований за адресою м. Київ, вул. Щербакова 64-А, будучи наділений по роду діяльності на займаній посаді спеціальними повноваженнями, щодо видачі довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркологічної залежності, які в свою чергу можуть породжувати права та звільняти від обов`язків, встановлюючи при цьому юридично значущі факти, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, склав підписав та видав ОСОБА_16 довідку № 280 від 10.02.12 про проходження ним курсу добровільного лікування від наркотичної залежності, внісши до неї завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_16 в період із 18.01.12 по 08.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, хоча насправді ніякого лікування ОСОБА_16 не проходив.

04.04.12 на підставі довідки № 280 від 10.02.12 про проходження ОСОБА_16 в період із 18.01.12 по 08.02.12 у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 добровільного лікування від наркотичної залежності, постановою Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_16 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Таким чином органом досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також видачу завідомо неправдивих документів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення ґрунтується на його визнавальних показаннях, наданих на досудовому слідстві під час його допиту в якості підозрюваного, обвинуваченого та наданих під час очної ставки зі свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_12 11.02.2012 року, свідченнях ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , під час очний ставок з ОСОБА_11 , протоколах усних заяв ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 про злочин, протоколах огляду та видачі грошей ОСОБА_12 і ОСОБА_13 від 10.02.2012 року, протоколі огляду місця події від 10.02.2012 року, висновку судово-хімічної експертизи від 27.02.2012 року № 58х, протоколі огляду речових доказів від 05.03.2012 року та постанові про приєднання до справи речових доказів 2800 грн., пакетів зі змивами рук ОСОБА_11 , пакетів зі зразками хімічної речовини та зразком люмінесцентного фломастеру від 05.03.2012 року, протоколі огляду від 05.05.2012 року та постанові про приєднання до справи речових доказів від 05.05.2012 року медичних карток на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та даних медичних карткох, протоколі огляду від 31.05.2012 року та постанові про приєднання до справи речових доказів від 31.05.2012 року, (довідки № 280 від 12.02.2012 року на ім`я ОСОБА_16 , довідки № 62 від 16.01.12 року на ім`я ОСОБА_15 , довідки № 279 від 10.02.2012 року на ім`я ОСОБА_18 , довідки № 61 від 16.01.2012 року на ім`я ОСОБА_14 ), постанові про приєднання до кримінальної справи документів від 28.06.2012 року ( вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2012 року відносно ОСОБА_15 , постанові Подільського районного суду м.Києва від 13.02.2012 року відносно ОСОБА_18 , постанові Солом`янського районного суду м.Києва від 04.04.2012 року, постанові Святошинського районного суду м.Києва від 05.04.12 року, постанову Святошинського районного суду м.Києва від 08.06.2012 року.

Але всебічно дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний зібраний під час досудового слідства та наданий під час судового розгляду доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші як самі по собі, так і в сукупності прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному висновку.

Так, згідно з вимогами ст. 323 КПК України в основу вироку можуть бути покладені достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.67 КПК України 1960 року, ніякі докази для суду, прокурора та слідчого не мають наперед встановленої сили.

При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

А тому як вже зазначалось вище, всебічно й повно дослідивши усі фактичні обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, вживши усіх можливих, передбачених процесуальним законом, заходів до їх встановлення, в повному обсязі перевіривши зібрані на досудовому слідстві докази, надавши у сукупності належну оцінку відповідно до вимог ст.67 КПК України 1960 року, а також перевіривши й інші докази, які були зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку про недоведеність участі ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366; ч.3 ст.368 КК України.

В ході судового розгляду, за наслідками перевірки зібраних по справі доказів, пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, оскільки доказів на доведення його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366; ч.3 ст.368 КК України органом досудового слідства здобуто не було та судом в ході судового розгляду не встановлено, такі висновки суду ґрунтуються на наступному.

Так, допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні винним себе не визнав, дав показання суду про те, що дана кримінальна справа відносно нього була сфальсифікована та фактично мала місце провокація з боку співробітників Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Так, він працював на посаді лікаря нарколога у Київському психоневрологічному диспансері № 4 з вересня 2009 року. У своїй діяльності він керується відповідними методиками, затвердженими наказами МОЗ України. До його обов`язків відноситься застосування сучасних методів профілактики, діагностики реабілітації та лікування хворих на алкоголізм, наркоманію та токсикоманію, проведення консультацій, видача медичних документів в тому числі довідок по закінченню лікування хворих на наркоманію, про те, що хворі пройшли курс лікування від наркотичної залежності, у разі відповідної вимоги пацієнта. Вид та спосіб терапії підбирались індивідуально для кожного пацієнта з урахуванням потреб та ступеню розладу, що ним було установлено в ході бесіди з пацієнтамита їх медичного огляду. Конкретні обставини знайомства з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 він пригадати не може у зв`язку з великою кількістю пацієнтів. Так, єдине, що він може пояснити, що вказані особи звертались до нього як до лікаря нарколога, який працював у Київському психоневрологічному диспансері № 4, з метою пройти курс лікування від наркотичної залежності. З кожним з них він проводив бесіди, з метою встановлення діагнозу та обрання методу лікування індивідуально. Кожному з них призначалось медикаментозне лікування. Вказані особи проходили зазначене лікування, в чому він переконувався, проводячи бесіди з останніми, у ході яких з`ясовував, яким чином на них діє той чи інший лікарський засіб, які пацієнти приймали за його призначенням, у зв`язку з чим категорично впевнений у тому, що його пацієнти у дійсності проходили призначене ним лікування. Грошові кошти він отримував лише від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з кожного про 1400 грн., для придбання ліків останнім за їх проханням. Так, він кожному з пацієнтів повідомляв вартість лікування, однак мав на увазі вартість лікарських засобів на таке лікування. При цьому він роз`яснював пацієнтам те, що як лікар має певні знижки на лікарські препарати в аптеках та має можливість як попередньо замовити такі ліки так і придбати ці ліки для лікування пацієнтів, а також такі ліки мали можливість придбати самі пацієнти на підставі виписаних ним рецептів. Тобто шляхи своєї поведінки пацієнти обирали самі за власним вибором чи надати грошові кошти йому для придбання ліків чи отримати відповідні рецепти, у разі необхідності, та придбати ліки самостійно. Всі його пацієнти, в тому числі і свідки у даній кримінальній справі ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 ) при зверненні до нього писали заяви на ім`я головного лікаря, у якій просили надати наркологічну допомогу, у зв`язку з бажанням пройти добровільне лікування від наркотичної залежності для власного здоров`я, без мети ухилення від кримінальної відповідальності та про те, що зобов`язуються виконати режим лікування за призначенням лікаря. По закінченню лікування кожен з пацієнтів на відповідній заяві власноручно засвідчував факт про те, що він пройшов курс лікування та виконав рекомендації лікаря. Довідки про проходження курсу лікування від наркотичної залежності він видавав пацієнтам на їх вимогу, у разі проходження ним відповідного курсу.

10.02.2012 в першій половині дня по місцю його роботи в приміщенні КМ ПНД №4, яке розташоване по вул. Щербакова, 64-А до нього звернулись два пацієнта ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які виявили бажання пройти курс лікування від наркотичної залежності, про що останні написали відповідні заяви, у зв`язку з чим були заведені медичні картки на кожного з них. На скільки він пам`ятає раніше він з цими особами не спілкувався. В бесіді з кожним з цих пацієнтів, оглянувши їх, він встановив діагноз цим особам, зробив відповідні записи у медичних картках та призначив курс лікування. При цьому ним було роз`яснено ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 про можливість придбання ним особисто ліків для такого лікування або ж про можливість виписання рецептів для придбання необхідних ліків пацієнтами самостійно. Вказані пацієнти обрали, запропонований ним варіант придбання ліків, у зв`язку з чим він вказав, що приблизна вартість цих ліків на весь курс лікування буде коштувати 1400 грн. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кожен окремо надали йому по 1400 грн. та він призначив їм дні явки до нього на прийом. Вподальшому як тільки останній з цих пацієнтів вийшов з кабінету, до нього зайшло приблизно 8-9 чоловіків, один з яких назвався слідчим СВ прокуратури м.Києва та повідомив, що він тільки що отримав хабар, у зв`язку з чим зараз у нього в кабінеті будуть проводити чи то обшук, чи то огляд. В подальшому у його кабінеті приблизно 4 чи 5 чоловіків почали нишпорити, при цьому нишпорили як і по його одягу, в який він був одягнутий, так і по його особистим речам, в меблях, розташованих у кабінеті. В ході зазначених дій, було вилучено як грошові кошти, які ним були отримані від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також грошові кошти, які йому залишали інші пацієнти. Окрім того були вилучені його особисті грошові кошти, банківські картки належні йому та його дружині, різні лікарські засоби. При вказаній дії були присутніми два чоловіки, які виступали в якості понятих. Сам протокол цієї дії складався в приміщенні прокуратури м.Києва, яке розташоване в Оболонському районі м.Києва куди він в подальшому був доставлений та він відмовився від його підписання, у зв`язку з тим, що вважав всі ці дії працівників міліції не законними. Крім того, він перебував у шоковому стані, оскільки нічого протиправного не вчинив. У приміщенні прокуратури слідчому він надавав аналогічні пояснення, однак слідчий зазначив, що йому такі пояснення не підходять, та йому було поставлено ультиматум, якщо він хоче з приміщення прокуратури поїхати додому, а на в СІЗО, то він повинен підписати інші пояснення та протоколи допиту, які йому напише слідчий, а також документи про відмову від захисника. При цьому йому не було надано можливості запросити захисника за власним вибором або ж запрошено іншого захисника. У зв`язку з чим він вважає, що було порушено його право на захист такими діями слідчого. перебуваючи у виснаженому стані, оскільки утримувався працівниками міліції фактично з 12 год. дня, приблизно о 03 год. ночі, він вирішив підписати всі необхідні слідчому документи, з метою вподальшому заключити угоду з захисником та захищатись від незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. 13.02.2012 року ним було укладено угоду з захисником, і в подальшому він відмовився від всіх пояснень та показань, які він підписав у ніч свого утримання в приміщенні прокуратури м.Києва, яке розташоване в Оболонському районі м.Києва.

Також підсудний зазначив, що не являється суб`єктом злочинів, вчинення яких йому інкримінується органом досудового слідства. Оскільки не наділений організаційно-розпорядчими обов`язками, в тому числі і тимчасово.

Окрім того підсудний заявив про незаконність проведення обшуку за місцем його проживання, під час якого було вилучено речі та предмети, які не мали жодного відношення до даної кримінальної справи, чим було порушено його та членів його родини конституційні права. При проведенні даного обшуку, було пошкоджено його майно, зірвані плінтуса, поломані картини, зникли грошові кошти в розмірі більш ніж 20 тис. грн.

Вину не визнає так як злочини не скоював.

Так, проаналізувавши первинні пояснення ОСОБА_11 , його показання в якості підозрюваного, на очних ставках, обвинуваченого, які надавались ним вночі 11.02.2012 року суд не бере їх до уваги, оскільки ці докази ОСОБА_11 були зібрані з істотними порушенням положень КПК України та грубим порушенням його права на захист.

Аналізуючи показання ОСОБА_11 надані ним пізніше в якості обвинуваченого, суд їх приймає до уваги, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються з показаннями підсудного, наданим під час судового розгляду та з іншими доказами які суд бере до уваги, з урахуванням висновків суду щодо оцінки доказів, які будуть наведені далі.

Так, на підтвердження показань підсудного в матеріалах кримінальної справи містяться дані про відібрання у нього первинних пояснень 11.02.2012 року, протоколи оголошення йому прав підозрюваного без зазначення періоду часу цієї дії 11.02.1012 року, роз`яснення права на захист та прийняття у нього як у підозрюваного відмови від захисника без зазначення часу цієї дії, що датовані 11.02.2012 року, постанови слідчого про прийняття відмови від захисника від 11.02.2012 року без залучення захисника, протокол допиту його в якості підозрюваного з 02 год. 40 хв. датований 11.02.2012 року, протоколи очних ставок зі свідком ОСОБА_12 в період часу з 03 год. по 3 год. 30 хв. 11.02.2012 року зі свідком ОСОБА_13 в період часу з 03 год. 45 хв. по 04 год. 20 хв. 11.02.2012 року, протокол оголошення обвинуваченому ОСОБА_11 наданих йому прав без зазначення часу, датованого 11.02.2012 року, протоколи про відмову від захисника обвинуваченого ОСОБА_11 від 11.02.2012 року, без зазначення часу цієї дії, постанова про притягнення як обвинуваченого від 11.02.2012 року, протокол оголошення обвинуваченому постанови про притягнення його як обвинуваченого, роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення та вручення копії постанови про притягнення як обвинуваченого в період часу з 05 год. 00 хв. до 05 год. 15 хв. 11.02.2012 року, протокол допиту ОСОБА_11 в якості обвинуваченого з 05 год. 20 хв. по 05 год. 55 хв. 11.02.2012 року ( т.1 а.с.68-70, 82-130).

При цьому, як вбачається з протоколу огляду місця події від 10.02.2012 року дана слідча дія була розпочата в кабінеті ОСОБА_11 у його присутності з 12 год. 20 хв. (т.1 а.с. 56-60).

Вказане свідчить про те, що фактично ОСОБА_11 був позбавлений можливості вільно пересуватись з 12 год. 20 хв. 10.02.2012 року до 05 год. 15 хв. 11.02.2012 року.

За цей час, було проведено огляд місця події який тривав в цілому 4 год. 10 хв. в подальшому ОСОБА_11 в супроводі працівників міліції був доставлений до приміщення відділу з розслідування кримінальних справ щодо корупційних діянь прокуратури м.Києва, розташованого за адресою: м.Київ, вул. Маліновського, 10, де фактично з ним до 05 год. 15 проводились слідчі та процесуальні дії у нічний час, всупереч положенню ч.2 ст.143 КПК України 1960 року.

Окрім того як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_11 , роз`яснювались права підозрюваного та він допитувався у якості підозрюваного теж у нічний час, при цьому протокол затримання всупереч положенню ст.ст. 106, 115 КПК України 1960 року складено не було, родичі ОСОБА_11 не були повідомлені про такий факт, хоча в постанові про притягнення в якості обвинувачення йде мова про те, що ОСОБА_11 був затриманий співробітниками ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

При цьому судом не встановлено виняткових випадків необхідності проведення допиту ОСОБА_11 у якості підозрюваного та обвинуваченого, проведення декількох очних ставок у нічний час, а саме фактично протягом всієї ночі до ранку, з утриманням ОСОБА_11 , не надаючи йому можливості вільного пересування, не надання часу для відпочинку, без складання протоколу про затримання в порядку передбаченому КПК України, що у своїй сукупності свідчить про незаконний психологічний вплив на підсудного в цей час, в наслідок чого було отримано зізнання у вчиненні інкримінованих злочинів, від якого в подальшому ОСОБА_11 відмовився.

Про правильність висновків суду свідчить те, що 13.02.2012 року ОСОБА_11 було укладено угоду із захисником, і в подальшому останній давав послідовні та логічні показання про свою непричетність до інкримінованих йому злочинів, які є аналогічні показанням, наданих ним під час судового розгляду, які викладені вище.

Захист ОСОБА_11 звертався з неодноразовими скаргами на психологічний тиск, який був здійснений на останнього під час проведення з ним слідчих та процесуальних дій з 10.02.2012 року по 11.02.2012 року. Однак належної та ефективної перевірки вказаних заяв компетентними органами здійснено не було, рішення у встановленому законом порядку не прийнято. Заява про злочин дружини ОСОБА_11 ОСОБА_26 про виявлення нею зникнення грошових коштів в розмірі більш ніж 20 тис грн. після обшуку 28.02.2012 року також залишена без вирішення у порядку встановленому Законом (т.3 а.с.42-56).

Так, будучи допитаним в якості обвинуваченого 20.03.2012 року ( т.2 а.с.8-9, 30-31, 162-163) ОСОБА_11 у присутності захисника, вказав про те, що у пред`явленому йому обвинуваченні свою вину повністю не визнає та від давання показань та надання відповідей на запитання відмовився на підставі ст. 63 КК України.

У інших свої показання в якості обвинуваченого ОСОБА_11 заявляв про провокацію з боку працівників міліції ( т.3 а.с. 211-215).

З показань свідка ОСОБА_21 , працюючого головним лікарем Київського міського ПНД №4, допитаного під час розгляду справи в суді, вбачається, що медична допомога у ввіреному йому закладі надається безкоштовно. У штаті диспансеру єдиним лікарем наркологом працював ОСОБА_11 , який мав право консультувати хворих на алкоголізм та наркоманію та проводити медико-реабілітаційні лікувальні заходи по відношенню до хворих. По закінченню такого лікування він має видавати довідки про проходження такого лікування. Видача таких довідок є безкоштовною та такі довідки лікар може видавати за власним підписом та печаткою. У осіб, які хворі на наркоманію ознаки хвороби видно візуально, в разі наявності сумнівів з цього приводу збирається консиліум або ж призначається лабораторне обстеження. В сукупності лікування від наркотичної залежності у ввіреній йому установі повинне тривати не менш ніж два тижні, тобто не менш ніж 10 днів без урахування вихідних днів. При цьому в залежності від кожного випадку лікар сам встановлює періодичність відвідування лікаря пацієнтом.

Вцілому даний свідок на час досудового слідства надавав показання аналогічні показанням в судовому засіданні, при цьому вказав про частково неправильний виклад його показань в протоколі додаткового допиту від 19.06.2012 року ( т.3 а.с. 98-101), що стосується його заяви у даному протоколі з приводу вчинення ОСОБА_11 грубого порушення медичної етики, а саме поставлення діагнозу без проведення медичного огляду ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_21 пояснив такий виклад його показань слідчим у даному протоколі тим, що мабуть не дочитав вказаний протокол. При цьому свідок, оглянувши картки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також інших пацієнтів, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , вказав, про те, що оскільки в чотирьох останніх картках містяться записи лікаря про проведення огляду цих пацієнтів перед встановленням діагнозу, то він вважає, що лікар ОСОБА_11 не вказав відповідні дані щодо медичного огляду ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у їх картках з об`єктивних причин. Так, як цьому фактично завадили працівники міліції, які після виходу вказаних пацієнтів зайшли до кабінету лікаря ОСОБА_11 та в ході слідчої дії, яку вони там проводили, вилучили зазначені медичні картки.

В цій частині показання свідка ОСОБА_21 узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_11 , який надав аналогічні показання з приводу причин не внесення даних про медичний огляд ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , до їх карток.

Крім того, показання свідка ОСОБА_21 підтверджують показання ОСОБА_11 з приводу того, що він в силу своєї посади мав право видавати довідки на прохання пацієнтів в разі проходження ними курсу лікування від наркотичної залежності.

При цьому суд звертає увагу на те, що показаннями даного свідка у сукупності з об`єктивними даними, а саме, документами на підтвердження перебування ОСОБА_11 на посаді лікаря-нарколога відділу профілактичних оглядів госпрозрахункового відділення Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 з 09.09.2009 року, його посадових обов`язків, на цій посаді, встановлених відповідною інструкцією, тощо ( т.2 а.с. 189-216), спростовуються твердження підсудного ОСОБА_11 , що він не є службовою особою у розумінні суб`єкта злочину, передбаченого ст.368 КК України. Оскільки згідно його посадових обов`язків він мав право видавати довідки про проходження лікування від наркотичної залежності, та інші медичні довідки, тобто був уповноважений здійснювати юридично значущі дії, здатні породжувати, змінювати чи припиняти певні правовідносини, що дозволяє визнати вчинені ним дії виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, а його особу, як службову

З показань свідка ОСОБА_27 , працюючого лікаремнаркологом Міського лікувально-консультативного центру, допитаного під час розгляду справи, вбачається, що знайомий з лікарем ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що певний час вони працювали лікарями у одній установі. До установи, де він працює часто звертаються наркозалежні особи з наміром пройти курс лікування від наркотичної залежності, які повідомляють, що їм порадили звернутись та пройти курс лікування суд чи слідчі. Враховуючи, що в них в установі довгостроковий курс лікування, спочатку мінімум два тижні медикаментозний курс лікування, а потім ще 10 днів психосоціальна реабілітація та послуги у них не безкоштовні, і станом на 2011 рік початок 2012 років такі послуги складали від близько 1200 грн., 1300 грн., а в подальшому 1700 грн., то особи, для яким таке лікування було не по кишені чи іншим чином не влаштовувало їх, просили їм порадити інші заклади, де б вони могли пройти відповідний курс лікування. На прохання таких наркозалежних осіб він радив декілька закладів, де надавалось на той час лікування від наркотичної залежності, серед яких він також називав Київський міський ПНД № 4. Конкретно лікаря ОСОБА_11 він нікому з пацієнтів не радив та нікого з пацієнтів конкретно до нього не направляв.

Таким чином, показання даного свідка як не підтверджують та і не спростовують обставин, які підлягають доказуванню в межах даної кримінальної справи.

Будучи допитаним під час судового розгляду 28.03.2013 року іншим складом суду свідок ОСОБА_13 , дав показання, про те, що наприкінці січня 2012 року він був затриманий співробітниками Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві поблизу станції метро Нивки в м.Києві, доставлений до приміщення райвідділу, де у нього було вилучено наркотичний засіб амфетамін, про що складено відповідний протокол. 01.01.2012 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.309 КК України та роз`яснено в подальшому з`явитись до слідчого ОСОБА_28 . Вподальшому під час допиту його в якості обвинуваченого, слідчий йому роз`яснила те, що йому необхідна довідка від лікаря нарколога про проходження лікування від наркотичної залежності, щоб звільнитись від кримінальної відповідальності. В цей же день біля приміщення Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві він познайомився з ОСОБА_12 , який розповів, що потрапив в аналогічну ситуацію та йому його слідчий також роз`яснив необхідність отримання довідки про проходження лікування від наркотичної залежності. При цьому ОСОБА_12 порадив слідчий звернутись на вул. Смоленську в м.Києві до лікаря ОСОБА_27 , який його відправив до лікаря ОСОБА_11 . Так, зі слів ОСОБА_12 йому відомо, що той, поспілкувавшись з лікарем ОСОБА_11 дізнався про те, що «вирішення питання» буде коштувати 1400 грн. У зв`язку з чим він ОСОБА_13 вирішив теж, хоча і не був наркотично залежним, звернутись до лікаря ОСОБА_11 , та вони домовились з ОСОБА_12 про зустріч через декілька днів. При зустрічі з ОСОБА_12 вони поспілкувавшись прийшли до висновку, що довідки про проходження лікування від наркотичної залежності, які їм надасть лікар ОСОБА_11 будуть недійсними та на підставі цієї довідки суд їх не звільнить від кримінальної відповідальності, а тому вирішили звернутись до міліції із заявою на лікаря ОСОБА_11 , вважаючи, що останній вимагає за ці довідки хабар. ОСОБА_12 він сприймав як посередника, через якого у нього лікар нарколог вимагає хабар. Так 10.02.2012 року приблизно о 10 год. 00 хв. вони разом з ОСОБА_12 прибули до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, де з їх слів було складе протокол заяв. Також були запрошені поняті у присутності, яких помітили гроші в сумі 1400 грн., надані ним ОСОБА_13 , переписали номерні знаки грошових купюр та їм працівники міліції були роз`ясненні подальші дії. В цей же день, приблизно о 12 год. 30 хв., вони прибули на вул. Щербакова в м.Києві до лікарні, де працює ОСОБА_11 . Так, першим до лікаря на прийом зайшов ОСОБА_12 , а потім зайшов він. ОСОБА_11 у нього запитав чи готовий він до зустрічі, на що він відповів стверджувально та передав кошти ОСОБА_11 . Поспілкувавшись з ним, ОСОБА_11 встановив діагноз, а коли він запитав у лікаря, де його довідка, лікар йому відповів, що вона буде готова через 5-7 днів. При цьому лікар написав йому список ліків на випадок якщо його в суді спитають про характер лікування. В подальшому він все ж таки пройшов лікування у іншій лікарні та був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України. (т.6 а.с.137-139).

Будучи допитаним під час досудового слідства 11.02.2012 року, який проводився вночі з 00 год. 30 хв. 01 год. 40 хв. свідок ОСОБА_13 вцілому давав аналогічні показання показанням наданим ним під час судового розгляду окрім того, ще тоді зазначав про те, що йому лікар ОСОБА_11 вказував дні, коли необхідно зателефонувати та з`явитись до нього на прийом, а також, що йому надавався перелік медикаментів, які необхідно приймати, з метою проходження лікування. ( т.1 а.с.76-79).

Будучи допитаний під час судового розгляду іншим складом суду 23.05.2013 року ОСОБА_12 дав показання про те, що після того, як він був затриманий за вчинення злочину, передбаченого ст.309 КК України йому знайомий ОСОБА_29 порекомендував пройти курс лікування від наркотичної залежності, що вподальшому буде підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Аналогічні поради надав йому і слідчий ОСОБА_30 , в провадженні якого перебувала кримінальна справа щодо нього. Перебуваючи в приміщенні Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві він познайомився зі ОСОБА_31 , який йому повідомив, що відносно нього теж розслідується кримінальна справа за ст.309 КК України. При цьому, він повідомив ОСОБА_13 , про підстави звільнення від кримінальної відповідальності та про можливість отримання ним необхідної довідки. Так, вони разом зі ОСОБА_13 поїхали на вул. СмоленськуЄ, де розташована «Соціотерапія», однак там порадили поїхати до КМ ПНД №4, що знаходиться на вул. Щербакова в м.Києві. Прибувши до зазначеної лікарні та потрапивши на прийом до лікаря нарколога ОСОБА_11 , останній йому повідомив, що довідка про проходження лікування від наркотичної залежності буде коштувати 1400 грн. та буде готова протягом 10 днів. Лікар не роз`яснював на, що саме підуть грошові кошти в розмірі 1400 грн. Про зміст зазначеної розмови він розповів ОСОБА_13 , який безпосередньо з лікарем не спілкувався, а чекав біля кабінету. Зустрівшись через декілька днів, ОСОБА_13 йому повідомив, що лікування повинне бути безкоштовним, після чого вони вирішили поїхати до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві та повідомити чергового, що лікар в них вимагає хабар за довідку. Вподальшому працівники міліції видали йому та ОСОБА_32 1400 грн., які попередньо були описані та помічені. Вказані грошові йому надали працівники міліції та ці грошові кошти йому не повертались, оскільки йому не належали. Прибувши до лікаря, він, передав йому грошові кошти в розмірі 1400 грн., що йому надали працівники міліції, а лікар надав йому картку, яку він заповнив власноручно, а також написав заяву про бажання проти добровільно курс лікування від наркотичної залежності та за вказівкою лікаря пішов зареєстрував дану картку в реєстратурі. Після чого лікар поставив йому діагноз та написав список ліків. Після нього до лікаря ОСОБА_11 заходив і ОСОБА_13 , а коли він вийшов до кабінету зайшли працівники міліції, що там відбувалось вподальшому йому не відомо. В цей же день вони зі ОСОБА_13 були доставлені до приміщення прокуратури, яке розташоване в Оболонському районі м.Києва та в них відбирались показання та проводились очні ставки з лікарем ОСОБА_11 .

Окрім того свідок категорично заявив про те, що відібрання заяви про злочин та вручення йому грошових коштів відбувалось у різні дні, а також зазначив, що висновки про те, що лікар ОСОБА_11 вимагає у нього гроші за довідку, він зробив з того, що гроші він передав в руки лікарю, а не заплатив до каси.

З приводу розбіжностей у своїх показаннях свідок вказав, що підтримує попередні показання надані ним під час досудового розслідування, однак не зміг пояснити причини їх діаметральної протилежності, а саме, що стосується належності грошових коштів, які ним були вручені лікарю ОСОБА_11 , з приводу дати написання заяв та вручення грошових коштів.

Проаналізувавши показання, надані свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд критично ставиться до них, з огляду на наступне.

Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , даючи послідовні та детальні показання щодо обставин їх спільного знайомства, щодо обставин відбирання у них працівниками міліції заяв стосовно протиправної поведінки ОСОБА_11 , суттєво плутаються щодо обставин походження грошових коштів, які були їм вручені працівниками міліції для викриття протиправної діяльності ОСОБА_11 , а також щодо причин, які спонукали їх звернутись саме до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві з заявами щодо нібито протиправної діяльності ОСОБА_11 .

Так, в судому засіданні свідок ОСОБА_12 категорично стверджуючи про те, що грошові кошти вручені йому працівниками міліції, згідно протоколу огляду та вручення грошей, йому не належать, у той же час після оголошення судом наданих ним показань на досудовому слідстві, підтримав їх у повному обсязі, в тому числі і в тій частині, де вказано, що грошові кошти для викриття протиправної діяльності ОСОБА_11 були надані ним особисто.

При цьому в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 не зміг пояснити такі суттєві розбіжності в його показаннях щодо походження грошових коштів.

Таким чином, надання даними свідками, не зважаючи на значний проміжок часу з моменту події, в одній частині детальних та послідовних показань, а в іншій частині плутаних та нелогічних показань, неможливість надання обґрунтованих пояснень таким розбіжностям, а також факт притягнення даних свідків до кримінальної відповідальності, саме Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві, куди безпосередньо свідки нібито добровільно вирішили повідомити про вимагання лікарем ОСОБА_11 хабара за видачу довідок, свідчить про те, що на досудовому слідстві, ці свідки були зацікавлені у позитивному вирішенні їх кримінальних справ, а тому надавали вигідні працівникам міліції показання.

Підтримання свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні наданих ними показань на досудовому слідстві, суд розцінює лише як їх побоювання бути притягнутими до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання.

Крім того, суд аналізуючи показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в тій частині, що медичні препарати були їм призначені лікарем ОСОБА_11 не з метою проходження лікування, а з метою повідомлення назви цих препаратів суду при вирішенні питання щодо звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, а також щодо того, що вони з лікарем ОСОБА_11 домовлялись не про проходження лікування, а саме про отримання ними довідок, є неспроможними виходячи з наступного.

Показання даних свідків ґрунтуються на суб`єктивному ставленні цих свідків до правильності призначеного лікування та перебування вказаних свідків на момент звернення їх до лікаря у статусі наркозалежних осіб, що об`єктивно впливало на здатність цих свідків оцінювати та сприймати факти, обставини, суть та предмет розмов, що мали місце на той час. Перебування даних свідків у статусі осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності саме Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві оперативні працівники якого приймали активну участь у «розкритті протиправної діяльності ОСОБА_11 », також має суттєве значення при оцінці показань даних осіб на предмет їх достовірності. Окрім того про правильність таких висновків суду вказує й те, що дані свідки в день свого звернення до лікаря нарколога ОСОБА_11 не отримали довідки про проходження лікування від наркотичної залежності, тоді як за версією обвинувачення саме за отримання довідок передавався хабар ОСОБА_11 .

У зв`язку з чим, показання цих свідків не спростовують показань підсудного ОСОБА_11 про те, що ним було проведено медичний огляд ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , проведено з ними співбесіду, внаслідок чого було встановлено діагноз останнім та призначено курс лікування.

Крім того, показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_13 на досудовому слідстві щодо обставин помічення та вручення їм грошових коштів, які вони підтримали під час судового розгляду, після їх оголошення, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_35 і ОСОБА_36 аналіз яким судом буде надано пізніше.

При цьому з огляду на допущені грубі порушення вимог КПК при складанні протоколів заяв про злочин цих свідків і протоколів огляду та вручення грошей від 10.02.2012 року, аналіз яким судом буде надано нижче, вказують на неспроможність показань свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_37 вцілому.

З показань свідка ОСОБА_38 , даними нею під час судового розгляду та під час досудового слідства, які були оголошені під час судового розгляду у її присутності (т.1 а.с. 159-161) вбачається, що вона на посаді слідчого Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві працювала з 2006 року та нею відносно ОСОБА_13 31.01.2012 року була порушена кримінальна справа № 08-23280 за ч.1 ст.309 КК України. Під час проведення з останнім слідчих дій, він у неї запитував, чи може бути звільнений від кримінальної відповідальності, у разі добровільного проходження лікування від наркотичної залежності, у зв`язку з чим, нею було роз`яснено ОСОБА_13 положення ч.4 ст.309 КК України.

Даними про порушення кримінальної справи, що містяться в копії постанови про порушення кримінальної справи від 31.01.2012 року відносно ОСОБА_13 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (т.1 а.с.162).

З показань свідка ОСОБА_23 , убачається, що він працює на посаді слідчого Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві з 2011 року та 01.02.2012 року відносно ОСОБА_12 ним було порушено кримінальну справу № 08-23294 за ч.1 ст.309 КК України, якого 28.01.2012 року працівниками відділу по боротьбі із незаконним обігом наркотиків Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві було затримано та в нього було виявлено психотропну речовину амфетамін. Під час допиту ОСОБА_12 останній з`ясовував у нього як у слідчого підстави звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та він роз`яснював ОСОБА_12 положення ч.4 ст.309 КК України.

Даними про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_12 , що містяться в копії постанови про порушення кримінальної справи від 01.02.2012 року відносно ОСОБА_12 за ознаками ч.1 ст.309 КК України (т.1 а.с.166).

Таким чином наведені показання свідків ОСОБА_38 та ОСОБА_23 та дані постанов про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтверджують факт порушення кримінальних справ за ч.1 ст.309 КК України відносно ОСОБА_39 і ОСОБА_12 , перебування кримінальних справ щодо вказаних свідків у провадженні Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, що свідчить про правильність висновків суду, з приводу зацікавленості останніх у позитивному вирішенні щодо них таких кримінальних справ та про намагання досягнути бажаних наслідків, шляхом співпраці з оперативними працівниками ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України і м.Києві.

З показань свідка ОСОБА_40 , даними ним під час судового розгляду вбачається, що він, перебуваючи у власних справах на зупинці громадського транспорту по вул. Щербакова в м.Києві, був запрошений працівниками міліції, у якості понятого на проведення слідчої дії огляд місця події, який відбувався у приміщенні поліклініки, розташованої по вул. Щербакова в м.Києві, де в одному з кабінетів знаходився підсудний ОСОБА_11 , якого він тоді побачив вперше. В цьому кабінеті працівники міліції одночасно декілька осіб проводили огляд чи обшук, в ході якого знайшли гроші, картки хворих, валізу з таблетками, рідину в пляшечці жовтого кольору. В ході даної дії вилучались гроші, які світились, картки хворих, банківські картки та якісь таблетки. Грошові кошти з кишень ОСОБА_11 діставали працівники міліції, однак він не пам`ятає чи давав останній згоду на це. ОСОБА_11 у ході таких дій працівників міліції, надавав пояснення з приводу всього знайденого, з його боку було довірливе ставлення до всіх. Такі висновки про довірливе ставлення ОСОБА_11 він зробив у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 справив природні потреби прямо в раковину для миття рук, що розташована у кабінеті. Також ОСОБА_11 заперечував, щодо вилучення медичних карток хворих та банківських карток його рідних. Перед проведенням даної дії йому як понятому роз`яснили його обов`язок нічого не торкатись та спостерігати за тим, що відбувається. При даній дії був ще один понятий, прізвище якого ОСОБА_41 , з яким він раніше знайомим не був та який був запрошений разом з ним із зупинки громадського транспорту працівниками міліції. В подальшому було складено протокол, який ним було прочитано, а потім підписано. Все, що вилучалось начебто опечатувалось точно не пам`ятає. Дана дія тривала приблизно 3 години, а розпочата була приблизно о 13 год. дати не пам`ятає. Все знімалось на відеокамеру. З приводу грошовий коштів, які були знайдені у ОСОБА_11 він пояснював, що це гроші призначені на закупівлю медичних препаратів. З кабінету, де проводився обшук забороняли виходити ОСОБА_11 та понятим. Протокол огляду місця події складався на місці. Щоб відбирались у нього пояснення не пам`ятає, однак один раз його викликали до Святошинського РУ, для підписання якогось документу, якого саме повідомити не може.

Однак, будучи допитаним під час досудового розслідування 16.02.2012 року свідок ОСОБА_20 стверджував, що був і раніше знайомий з ОСОБА_19 (т.1 а.с.143-147).

При цьому під час судового розгляду після оголошення показань наданих свідком під час досудового розслідування свідок ОСОБА_20 відмовився наджати пояснення з приводу розбіжностей у своїх показаннях.

З показань свідка ОСОБА_19 , даними ним під час судового розгляду, вбачається, що він, був запрошений працівниками міліції приблизно о 12 год. дня 10.02.2012 року у якості понятого, коли перебував на вул. Щербакова в м.Києві у власних справах зі своїм знайомим ОСОБА_42 , з яким він познайомився за два роки до цих подій біля нічного клубу. До них підійшло 2 співробітники міліції, одягнутих в цивільному одязі, які запропонували бути понятими на слідчі дій та пояснили, що лікар бере хабарі від пацієнтів, які хворіють на наркоманію. При цьому, як він зрозумів з пояснень працівників міліції, вони збираються «заслати» такого хворого до лікаря нарколога з грошовими коштами, якого, як він зрозумів працівники міліції «прийняли» перед цим. Також в цей же день він разом з ОСОБА_43 був присутнім в Святошинському РУ ГУ, тоді як помічались грошові кошти. Так у його присутності працівники міліції дістали з сейфу в Святошинському РУ ГУ МВС України в м.Києві грошові кошти та почали їх помічати якоюсь речовиною, яка світилась в ультрафіолетовому випромінюванні. В його присутності грошові кошти нікому не передавались. Подальшому працівники міліції біля лікарні вказували на чоловіка схожого на молдована, чорненького, якому нібито були надані помічені грошові кошти для вручення лікарю. Цей чоловік не був присутнім при тому як помічались грошові кошти. Особи жіночої статі, що вписані до протоколу огляду та вручення грошей, не були присутніми при помічанні грошей. В подальшому вони спільно зі співробітниками міліції, прибули до приміщення Київського ПНД 4, де чекали коли грошові кошти будуть передані лікарю. Коли працівники міліції сказали заходити до кабінету лікаря, то вони всі зайшли, де слідчий прокуратури та працівники міліції, які представлялись лікарю ОСОБА_11 , з`ясовували чи отримував він грошові кошти у якості хабаря, на що той відповів, що не має таких коштів. Після чого йому наказали руки покласти на стіл, а потім посвітили їх лампою та на руках було помітно світіння. Все це фіксувалося на відеокамеру.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_19 , суд приходить до наступного висновку.

Показання свідка ОСОБА_40 в тій частині, що він був не знайомий зі свідком ОСОБА_19 , який виступав у якості другого понятого на слідчій дії огляд місця події, де вони разом були присутніми 10.02.2012 року, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 , який стверджував про їх знайомство на той момент протягом двох років, про їх спільне перебування на зупинці громадського транспорту під час запрошення у якості понятих та його ж власними показаннями в цій частині на досудовому слідстві від 16.02.2012 року (т.1 а.с.143-147).

Наведене вказує на те, що свідок ОСОБА_44 здатен вигадувати обставини, які на справді не мали місця, а тому такі якості характеру свідка вказують на схильність свідка безпідставно викривляти відомі йому факти.

Окрім цього, звертає на себе увагу й те, що свідок не пам`ятав під час допиту у суді чи відбирались у нього які-небудь пояснення після проведення огляду місця події. У той же час, згідно матеріалів кримінальної справи з даним свідок фактично цілу ніч з 10.02.2012 року на 11.02.2012 року проводились допити, очні ставки тощо. , що викликає сумніви у тому, що даний свідок дав правдиві показання у даній кримінальній справі.

У зв`язку з наведеним, на переконання суду, свідок ОСОБА_44 дав недостовірні показання в зазначеній частині, а тому суд не може брати до уваги такі показання цього свідка та обґрунтовувати ними свої висновки.

При цьому показання свідка ОСОБА_19 суд визнає правдивими, логічними та послідовними, які узгоджуються з іншими дослідженими доказами у їх сукупності.

У той же час як показання свідка ОСОБА_40 так і показання свідка ОСОБА_19 в частині обставин проведення огляду місця події робочого кабінету ОСОБА_11 узгоджуються між собою та з іншими безпосередньо дослідженими доказами, зокрема показаннями підсудного ОСОБА_11 про те, що під час проведення огляду 10.02.2012 року у його кабінеті перебувало приблизно 8-9 чоловік, про те, що фактично у його кабінеті проводився обшук, а не огляд, одночасно декількома особами, про те, що гроші були вилучені у нього фактично під час особистого обшуку та про те, що він повідомляв на момент їх вилучення, що ці гроші були призначені для закупівлі лікарських препаратів для пацієнтів.

Окрім того показання даних свідків підтверджують, те, що підсудний ОСОБА_11 фактично був позбавлений можливості вільно, пересуватись та позбавлений можливості справляти природну потребу у спеціально відведеному місці - туалеті, у зв`язку з чим був вимушений справляти природну потребу у присутності всіх осіб, які знаходились у його кабінеті в цей час. Дана обставина вказує на невиправдане, що принижує гідність поводження з ОСОБА_11 під час проведення огляду місця події, оскільки відсутні підстави вважати, що суспільний інтерес у цій справі важив так багато, щоб виправдовувати таке поводження з останнім.

З показань свідка ОСОБА_45 даними ним під час судового розгляду 03.07.2014 року вбачається, що він працює на посаді заступника начальника ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, та здійснював супроводження кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_11 , після написання заяви ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Ним з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_11 оперативно-розшукова справа не заводилась. В подальшому він був присутнім під час затримання ОСОБА_11 , вилучення грошових коштів та супроводження останнього до прокуратури. На дану «реалізацію» виїхало 5-6 їх співробітників. Так, до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві вранці 10.02.2012 року звернулись ОСОБА_12 та ОСОБА_13 із заявами про вимагання в них хабара лікарем-наркологом ОСОБА_11 в розмірі 2800 грн. за видачу довідки про проходження ними лікування від наркотичної залежності. Протоколи заяв про злочин складав він 10.02.2012 року зі слів заявників, тобто в день їх звернення, після чого було прийнято рішення про перевірку вказаних заяв. ОСОБА_13 , повідомляючи йому про готування до вчинення злочину ОСОБА_11 , вказував, що йому про ці обставини відомо зі слів ОСОБА_12 , оскільки безпосередньо сам ОСОБА_13 до ОСОБА_11 не звертався та у нього особисто ОСОБА_11 грошових коштів не вимагав. Заявники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 являються наркоманами, а тому їх позиція щодо бажання повідомити про вимагання у них лікарем ОСОБА_11 хабара за видачу медичних довідок його не здивувала. В подальшому їх заяви були зареєстровані в ЖРЗПЗ. З метою перевірки заяв в цей же день залучались поняті, однак ким саме він не знає, в подальшому складався протокол огляду та видачі грошових коштів заявникам. Грошові кошти, які були предметом злочину у даній справі належали заявникам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Дані грошові кошти були помічені, про що складено протокол, переписано купюри, які були вручені заявникам. Особисто він понятих для участі в тих чи інших процесуальних, слідчих діях не запрошував та хто їх запрошував і при яких обставинах йому нічого не відомо. Також він не оглядав та не вручав грошових коштів заявникам, а лише виїжджав з працівниками міліції на затримання, як оперативний працівник. Так, йому відомо про те, що ОСОБА_11 взяв у заявників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вручені їм грошові кошти з кожного по 1400 грн., після чого було проведено огляд місця події в ході якого вказані грошові кошти були виявлені та вилучені у ОСОБА_11 , останній був затриманий та було складено протокол огляду місця події. Крім того він складав протоколи заяв про злочин ОСОБА_46 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , однак подробиць не пам`ятає.

Будучи допитаним 25.09.2012 року під час судового розгляду іншим складом суду, свідок ОСОБА_45 25.09.2012 року про обставини звернення до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві заявників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вцілому дав показання аналогічні показанням наданим під час судового розгляду 03.07.2014 року. Однак даний свідок стверджував про те, що саме він помічав грошові кошти перед врученням їх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т.5 а.с.207-209).

Будучи допитаним під час досудового слідства 24 червня 2012 року свідок ОСОБА_45 , дав показання про те, що працює на посаді оперуповноваженого відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Святошинського РУ ГУ МВС України з 12 грудня 2011 року. 10.02.2012 року до Святошинського РУ ГУ МВС України звернулись ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , з якими він раніше знайомий не був та вперше їх побачив. Вказані особи при зверненні повідомили, що лікар-нарколог Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 ОСОБА_11 вимагає від них грошові кошти у сумі 1400 грн. з кожного, за видачу їм довідок про проходження курсу добровільного лікування від наркотичної залежності. Після цього він особисто відібрав від них письмові заяви, де вони виклали зазначену інформацію та попередив їх про кримінальну відповідальність. Після відібрання заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_12 надали свої власні кошти у сумі 1400 грн. Грошові кошти помічав його колега ОСОБА_47 спеціальною речовиною, яка в променях ультрафіолету світиться жовтим кольором, після чого вручив їх ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Потім він спільно з іншими працівниками ВДСБЕЗ Святошинського РУ, в тому числі із ОСОБА_48 , а також слідчим прокуратури м.Києва, якого запросило його керівництво, виїхали до Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4. В подальшому викладене в заявах ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повністю підтвердилось. ( т.4 а.с.3-5).

З показань свідка ОСОБА_49 під час судового розгляду 09.11.2012 року, наданих іншому складу суду, вбачається, що він працює оперуповноваженим ВДСБЕЗ у Святошинському РУ ГУ МВС України в м.Києві та у зв`язку з виконанням службових обов`язків йому стало відомо у робочому порядку про надходження заяв ОСОБА_34 та ОСОБА_13 , про те, що лікар ОСОБА_11 у останніх вимагав грошові кошти за видачу довідки про проходження лікування від наркотичної залежності. Про обставини складання протоколів огляду та видачі грошових коштів від 10.02.2012 року ОСОБА_13 та ОСОБА_50 пояснити нічого не зміг та вказав, що його підпис у вказаних протоколах відсутній. Він особисто грошових коштів ОСОБА_13 та ОСОБА_51 не передав. Чому у даних протоколах у фабулі значиться його прізвище, а його підпис у кінці протоколу відсутній, пояснити не зміг, припустивши, що можливо він був присутній при їх складанні. Крім того, свідок повідомив, про те, що, він був присутнім при затриманні ОСОБА_11 , при проведенні огляду місця події від 10.02.2012 року про що свідчить його підпис у вказаному протоколі. Деталі проведення огляду місця події він не пам`ятає та не пам`ятає хто саме проводив цей огляд. Під час огляду місця події в кабінеті ОСОБА_11 були вилучені медичні картки осіб, інформацію щодо даних осіб з цих карток було виписано ним, за чиєю саме вказівкою не пам`ятає. Оскільки протокол заяви про злочин ОСОБА_15 від 16.02.2012 року складено його почерком, то мабуть цей протокол складено ним, однак деталей відібрання цієї заяви він не пам`ятає. Крім того свідок вказав, що оперативно-розшукова справа не заводилась ( т.6 а.с.33-35).

Будучи допитаним під час досудового слідства 24 червня 2012 року свідок ОСОБА_47 , дав показання про те, що працює на посаді оперуповноваженого відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Святошинського РУ ГУ МВС України з 2011 року. 10.02.2012 року до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві звернулись ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з якими він раніше знайомий не був та вперше побачив. Останні повідомили, що лікар-нарколог Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 ОСОБА_11 вимагає від них грошові кошти у сумі 1400 грн. з кожного за видачу їм довідок проходження курсу добровільного лікування від наркотичної залежності. Після цього його колега ОСОБА_45 відібрав від них письмові заяви, де вони виклали зазначену інформацію та попередив їх про кримінальну відповідальність. Після написання заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_12 надали свої власні кошти у сумі 1400 грн. Грошові кошти ним особисто були помічені спеціальною речовиною, яка світилась жовтим кольором та повернуті ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Далі він спільно з іншими працівниками ВДСБЕЗ Святошинського РУ в тому числі і з ОСОБА_45 , слідчим прокуратури м.Києва, якого запросило його керівництво, виїхали до Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4. В подальшому викладене в заявах ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повністю підтвердилось. ( т.4 а.с.6-7).

З протоколів заяв про злочин ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вбачається, що складені вони були оперуповноваженим ВДСБЕЗ Святошинського РУ ОСОБА_45 10.02.2012 року (т.1 а.с. 23, 24) при цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_12 попереджались про кримінальну відповідальність за ст.177 КК України.

За змістом протоколів огляду та видачі грошей від 10.02.2012 року (т.1 а.с.25-27, 28-30) вони складалися ОСОБА_52 , однак в кінці протоколів міститься підпис від імені о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_53 . При цьому, в даних протоколах не вказано осіб, кому саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надавали грошові кошти та ким саме ці грошові кошти помічались, ксерокопіювались. Фактично з тексту вбачається, що всі дії про які йде мова у згаданих протоколах були здійснені ОСОБА_54 .

Так, з наведених вище показань, які свідок ОСОБА_47 дав слідчому під час досудового слідства 24.06.2012 року, тобто фактично через 4,5 місяці, з моменту цих подій, вбачається, що даний свідок детально вказував про обставини звернення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 із заявами про вимагання хабара, про те, як він особисто помічав грошові кошти, які надали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та вручав останнім для передачі ОСОБА_11 .

Будучи ж допитаним 09.11.2012 року під час судового розгляду іншим складом суду, тобто фактично через 4,5 місяці після допиту слідчим, свідок ОСОБА_55 про обставини складання протоколів огляду та видачі грошових коштів 10.02.2012 року ОСОБА_13 та ОСОБА_51 пояснити нічого не зміг та вказав, що його підпис у вказаних протоколах відсутній. Крім того послався на те, що він особисто грошових коштів ОСОБА_13 та ОСОБА_51 не передав. Так, він вказав, що не пам`ятає чи був присутнім при передачі коштів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не пам`ятає хто був присутній при складанні зазначених протоколів, чиї це були кошти.

Наведені показання свідків ОСОБА_45 та ОСОБА_49 щодо обставин помічення та вручення грошових коштів як на досудовому слідстві так і надані під час судового розгляду містять суттєві суперечності, які неможливо усунути, та сам характер таких суперечностей, свідчить про зацікавленість даних свідків у результатах справи, що дає суду підстави стверджувати про їх недостовірність.

Окрім того про недостовірність показань свідків ОСОБА_45 та ОСОБА_49 в частині їх категоричних тверджень про те, що оперативно-розшукова справа не заводилась та дані оперативно-розшукові заходи вони проводили, з метою перевірки заяв про злочин ОСОБА_12 та ОСОБА_13 свідчать відомості, які містяться у відповіді на запит суду від 02.03.2015 року № 51/128дск, згідно з якими, оперативно-розшукові заходи з документування протиправних дій ОСОБА_11 проводились в межах оперативно-розшукової справи категорії «Захист» № 08-11/12, заведеної 09.02.2012 року. ( т.9 а.с.36, 50).

У відповідності до ст.6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», підставою для заведення оперативно-розшукової справи є заяви, повідомлення громадян, посадових осіб, громадських організацій, засобів масової інформації, у письмових дорученнях і постановах слідчого, вказівках прокурора, ухвалах слідчого судді, суду, матеріалах правоохоронних органів, у запитах і повідомленнях правоохоронних органів інших держав та міжнародних правоохоронних організацій, а також запитах повноважних державних органів, установ та організацій, визначених Кабінетом Міністрів України, про перевірку осіб у зв`язку з їх допуском до державної таємниці, до роботи з ядерними матеріалами та на ядерних установках.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа. На особу, яка підозрюється в підготовці до вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, суду або ухиляється від відбування кримінального покарання, безвісти зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа. Без заведення оперативно-розшукової справи проведення оперативно-розшукових заходів, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, забороняється.
Отже враховуючи, що свідки ОСОБА_45 та ОСОБА_47 вказали про те, що ними вживалися заходи щодо перевірки заяв ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 10.02.2012 року з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_11 , а оперативно-розшукова справа фактично була заведена 09.02.2012 року, суд приходить до висновку про суперечливість показань свідків щодо правових підстав такої перевірки.
Окрім того, показання свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_45 не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_35 , ОСОБА_19 , фактичними даними, що містяться в протоколах слідчих дій та протоколах з відповідними додатками, складеними оперативними працівниками до порушення кримінальної справи.
Так, будучи допитаною під час судового розгляду свідок ОСОБА_36 , ознайомившись зі змістом протоколів огляду та видачі грошей від 10.02.2012 року т. 1.а.с 25-27, 28-30, вказала, що у даних протоколах та на додатках до цих протоколів міститься її підпис. Так, свідок пояснила, що станом на лютий 2012 року навчалась в Європейському Університеті на 1-му курсі разом з ОСОБА_35 , з якою вони разом проживали в гуртожитку по АДРЕСА_2 . В січні 2012 року через деканат їм запропонували прийняти участь в якості понятих та вони погодились. На наступний день після вказаної пропозиції приблизно о 09 год. ранку за ними до гуртожитку приїхали працівники міліції та відвезли до приміщення Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, де вона була присутня при наступних діях. Так, увійшовши до приміщення кабінету їй працівник міліції вказав на грошові кошти, які лежали на письмовому столі, пояснивши, що вказані грошові кошти оброблені спеціальною речовиною, яка в променях ультрафіолету світиться, з метою передачі їх особі, що вимагає хабар. В подальшому нею було підписано вказані протоколи.

З приводу того, що нею підписано протоколи у яких вказані відомості, які насправді у її присутності не відбувались, свідок пояснила, що їй належним чином не було роз`яснено її права та обов`язки як понятої та вона не усвідомлювала настільки важливо це для справи, не усвідомлювала значення підписання таких протоколів, не розуміла, що своїм підписом підтверджує існування тих обставин, про які йдеться в протоколі, вважала свою участь формальністю. Так, вона гадала, що засвідчує лише той факт, що її показали ці гроші і розповіли про те, що планується вручення цих грошових коштів особі, яка вимагає хабар, а тому підписала цей протокол без застережень та зауважень. Окрім того їй не було відомо її право, як понятої робити зауваження з приводу змісту протоколу та ходу процесуальної дії. Так, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вона взагалі не знає та ніколи не бачила, у її присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не надавали працівникам міліції грошові кошти, вказані кошти не оглядались, не ксерокопіювались та не оброблялись препаратом «Промінь-1», їй не демонструвалось світіння в променях ультрафіолетової лампи, ці кошти не видавались ОСОБА_56 , ОСОБА_13 у її присутності, куди поділись гроші та яка саме сума цих коштів була, вона не звернула уваги та її увагу на цьому ніхто зі співробітників міліції не загострював. Після цього вона разом зі співробітниками міліції на автомобілі поїхали, як пояснили працівники міліції для вручення цих грошових коштів хабарнику. Вони їхали повз річку Дніпро, начебто проїжджали через міст, приїхали в якесь місце, однак оскільки вона не знає міста Києва точно не може сказати, куди саме вони приїхали. Там, вони чекали певний час в машині, після чого працівники міліції пояснили, що вручити хабар не вдалось та відвезли їх назад до гуртожитку. Вона пам`ятає, що коли їх відвозили назад до гуртожитку, то вони проїжджали неподалік від музею Великої Вітчизняної Війни. У зв`язку з чим впевнена, що вони не їздили на вул. Щербакова в м.Києві. Свідок категорично заявила, що вказані події не відбувались 10.02.2012 року, оскільки 14.02.2012 року вони разом з ОСОБА_35 були понятими в СБУ, а проміжок між цими подіями був більший ніж 4 дні.

Свідок ОСОБА_35 дала аналогічні показання, показанням свідка ОСОБА_36 , окрім того, згадала, як через декілька днів після того, як вони були в Святошинському РУ ГУ та підписували протоколи, в університет приїжджав працівник міліції та просив повторно підписати якісь документи. Також свідок вказала, що гроші повинні були вручатись десь біля набережної річки Дніпро, бо з місця, де вони чекали вручення хабаря було видно річку Дніпро.

Тобто, аналізуючи показання свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_35 в цілому, суд приходить до висновку про їх достовірність, оскільки дані свідки є сторонніми особами, які не являються заінтересованими в результатах справи. Крім того показання цих свідків підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_19 , щодо його безпосередньої присутності при поміченні оперативними працівниками грошових коштів 10.02.2012 року в приміщенні Святошинського РУ, при цьому як зазначав цей свідок осіб жіночої статі при вказаних діях, не було.

Також, неодноразово допитані під час досудового розслідування, на очних ставках та під час судового розгляду іншим складом суду, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 жодного разу не згадували про присутність при врученні ним грошових коштів 10.02.2012 року понятих жіночої статі.

Отже судом встановлено, що протоколи огляду та вручення грошей від датовані 10.02.2012 року були складені за інших обставин ніж в них зазначено та дані, що в них містяться не відповідають об`єктивній дійсності, у зв`язку з чим не можуть братись судом до уваги.

Окрім того судом не беруться до уваги дані, що містяться в протоколах заяв про злочин свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_57 від 10.02.2012 року.

Так, разом з обґрунтованими висновками суду з приводу зацікавленості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у позитивному вирішенні їх кримінальних справ, які перебували в провадженні слідчих Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, у зв`язку з чим їх залежність від оперативних працівників цього райуправління надає підстави суду визнати фактичні дані, що містяться у протоколах заяв про злочин ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 10.02.2012 року недопустимими доказами, суд враховує й те, що ОСОБА_58 та ОСОБА_13 не попереджалися про кримінальну відповідальність за неправдивий донос, відповідна підписка у останніх відібрана не була.

При складанні цих протоколів не дотримані вимоги ст. 85 КПК України 1960 р., зокрема не зазначено місце їх складання, час початку і закінчення цієї дії. (т.1 а.с. 23,24).

Також суд звертає увагу й на те, що протокол заяви про злочин ОСОБА_13 відібраний о/у ОСОБА_59 , не містить відомостей, які б свідчили про те, що готується вчинення злочину. Оскільки ОСОБА_13 особисто до ОСОБА_11 не звертався та з ним не спілкувався, про обставини, які він нібито повідомив ОСОБА_60 , фактично знає зі слів ОСОБА_12 . Одночасно з цим, суд звертає увагу на те, що як в матеріалах кримінальної справи так і в даних встановлених судом, відсутні об`єктивні відомості про те, що ОСОБА_12 звертався до лікаря-нарколога ОСОБА_11 ще до звернення 10.02.2012 року із заявою про злочин.

Як вже було зазначено вище, дані, що мітяться в протоколах огляду та видачі грошей від 10.02.2012 року (т.1 а.с.25-27; 28-30), суд визнає недопустимими доказами, з огляду на наступне.

Під час судового розгляду допитом свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 встановлено, що останні не брали участі як поняті 10.02.2012 року, тобто огляд та видача грошових коштів 10.02.2012 року, здійснено без участі понятих, що є грубим порушенням вимог КПК України 1960 року.

У той же час допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_19 повідомив про безпосереднє перебування його 10.02.2012 року в приміщенні Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, під час помічення працівниками міліції грошових коштів, при цьому особи жіночої статі не були присутніми.

Свідок ОСОБА_12 категорично заперечив про надання працівникам міліції власних грошових коштів, з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_11 , і в цій частині його показання судом визнано достовірними, тоді як протоколи огляду та видачі грошей від 10.02.2012 містять відомості про надання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказаних грошових коштів.

Таким чином відомості у згаданих протоколах щодо джерела походження грошових коштів, використаних при викритті за версією обвинувачення протиправних дій лікаря ОСОБА_11 є недостовірними.

Про це свідчать і суперечності допущені у тексті протоколу огляду та вручення грошей ОСОБА_12 від 10.02.2012 року, згідно якого ОСОБА_12 , було вручено 4200 грн., а купюр зазначено на суму 1400 грн., при цьому відксерокопійовано купюр згідно додатку також на суму 1400 грн.

Окрім того про грубі порушення вимог КПК України при проведенні даних процесуальних дій та при складанні цих протоколів свідчать ті обставини, що жодна із допитаних в судовому засіданні осіб не підтвердила факту, виготовлення ксерокопій грошових коштів. Не виявилося за можливе підтвердити в судовому засіданні факту вручення грошових коштів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 після їх помічення, як про це йде мова у згаданих протоколах.

Відсутні в протоколах й достовірні дані щодо особи, яка їх склала, оскільки у вступній їх частині зазначено, що ці протоколи складені о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_61 , а підписані вони о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Китєві ОСОБА_62 .

Допитаний під час судового розгляду іншим складом суду свідок ОСОБА_63 вказав, що протоколи огляду та вручення грошей ним не підписувались та він не пам`ятає чи був взагалі присутнім при складанні даних протоколів, хоча у самому змісті протоколів зазначено про їх складення саме ОСОБА_54 .

Окрім того, як вбачається з показань свідка ОСОБА_23 у його провадженні перебувала кримінальна справа порушена 01.02.2012 року стосовно ОСОБА_12 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, з показань свідка ОСОБА_22 вбачається що у її провадженні перебувала кримінальна справа стосовно ОСОБА_13 порушена 31.01.2012 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, свідком ОСОБА_19 було ж повідомлено, що зі слів працівників міліції йому було відомо про те, що заявника перед тим як проводити реалізацію «прийняв» ВБНОН Святошинського РУ.

При цьому звертає на себе і той факт, що дані протоколи заяв про злочин ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були прийняті 10.02.2012 року, в один день оперуповноваженим ОСОБА_45 та в цей же день була реалізація.

Отримана відповідь зі Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 02.03.2015 року № 51/128дск, що надійшла на запит суду свідчить про те, що оперативно-розшукові заходи з документування протиправних дій ОСОБА_11 проводились в межах оперативно-розшукової справи категорії «Захист» № 08-11/12 заведеної 09.02.2012 року.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать на те, що ініціатива щодо складання протоколів заяв про злочин свідками ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , проведення відповідних заходів щодо лікаря ОСОБА_11 , які мали місце 10.02.2012 року виходила саме з боку оперативних працівників Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, а не від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Про правильність таких висновків суду свідчить і той факт, що в протоколі усної заяви про злочин ОСОБА_13 від 10.02.2012 року зазначено, що про лікаря ОСОБА_11 та про можливість отримання у останнього довідки про проходження курсу лікування від наркотичної залежності, що буде коштувати 1400 грн. він дізнався від ОСОБА_64 . При цьому як вбачається зі змісту даного протоколу так із показань цих свідків на досудовому слідстві, в судовому засіданні, свідок ОСОБА_13 з ОСОБА_11 до написання цієї заяви та до моменту передачі ОСОБА_11 грошей не бачився та не спілкувався взагалі.

Також про ініціювання працівниками Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, передачі грошей ОСОБА_11 , ОСОБА_65 та ОСОБА_13 , вказує і та обставина, що свідок ОСОБА_33 , будучи допитаним під час судового розгляду категорично заявив, що грошові кошти, які він передав ОСОБА_11 йому надали працівники Святошинського РУ. Працівники міліції ж зазначали, що ці грошові кошти їм надали самі заявники. Згідно відповіді за підписом начальника Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 10.06.2013 року № 51/2850 з фінансового відділу грошові кошти ОСОБА_13 та ОСОБА_51 не виділялись. (т.6 а.с.120).

Факт того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були особами щодо яких кримінальні справи перебували в провадженні Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, свідчить про їх залежність від оперативних працівників Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Встановлені судом фактичні обставини, які наведені вище, свідчать про активні дії працівників ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві щодо підготовлення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 під їхнім контролем щодо провокування ОСОБА_11 на отримання грошовий коштів від ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та про видачу таких дій за отримання хабара, у зв`язку з чим докази на які посилається прокурор як на підтвердження винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України здобуті в ході такої провокації є недопустимими.

У зв`язку з наведеним, фактичні дані, що мітяться в протоколах огляду та видачі грошових коштів від 10.02.2012 року (т.1 а.с.25-26, 27; а.с.28-29, 29), суд не бере до уваги, як недопустимі докази.

Окрім того, фактичні дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 10.02.2012 року є недопустимими доказами, оскільки проведення даної дії зумовлене провокацією, крім того дана слідча дія була проведена з порушенням, встановленого порядку, передбаченого КПК України 1960 року.

Висновки суду та аналіз доказів наведені вище, свідчать про штучно-створені підстави для проведення огляду місця події, який мав місце у службовому кабінеті лікаря-нарколога ОСОБА_11 10.02.2012 року.

Такими підставами стали протоколи заяв про злочин ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 10.02.2012 року, протоколи огляду та вручення грошей від 10.02.2012 року вказаним свідкам, які не підтверджують існування у дійсності тих обставин про які в них йде мова. У даному випадку фактично має місце втручання працівників міліції, яке здійснене поза межами законної оперативно-розшукової діяльності, при відсутності об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_11 може бути причетний до вчинення злочину, передбаченого ст.368 КК України.

Так, оперативні працівники не обмежилися «пасивним розслідуванням на їх думку протиправної діяльності» ОСОБА_11 , а вплинули на нього, підбуривши його через ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до отримання грошових коштів та розцінивши це вподальшому як хабар, без перевірки версії підсудного.

Окрім того, з урахуванням наведених вище висновків суду, об`єктивних підстав підозрювати ОСОБА_11 у протиправній діяльності не було. Доказів на підтвердження доводів органу досудового слідства, прокурора, про схильність ОСОБА_11 до вчинення злочинів, про те, що він потенційно міг вчинити злочин, об`єктивних доказів того, що він приступив до його вчинення дій, які мали б ознаки злочину, до втручання працівників міліції, не було, суду не надано та судом не встановлено в ході розгляду даної справи.

Аналогічна позиція висвітлена й у п.п. 56, 63, 66 Справа «Раманаускас проти Литви» Рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року, п.п.133-135 Справа «Худобін проти Росії».

Так, аналізуючи показання свідків, показання підсудного ОСОБА_11 наведені вище, які суд прийняв до уваги повністю чи частково, зокрема свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_45 , ОСОБА_49 , дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 10.02.2012 року, суд приходить до висновку, що насправді мала місце слідча дія не огляд місця події, а обшук, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.190 КПК України 1960 року, з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи, слідчий проводить огляд місцевості, приміщення, предметів та документів.

Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи. В цих випадках, при наявності для того підстав, кримінальна справа порушується негайно після огляду події.

Обшук у відповідності до ст.177 КПК України 1960 року проводиться, коли є підстави вважати, що знаряддя злочину, речі й цінності, здобуті злочинним шляхом, а також інші предмети і документи, які мають значення для встановлення істини в справі чи забезпечення цивільного позову, знаходяться в певному приміщенні або місці чи у якої-небудь особи.

Враховуючи характер дій слідчого та оперативних працівників при так званому огляді місця події, який проводився у службовому кабінеті підсудного, встановлених судом у ході судового розгляду, враховуючи дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 10.02.2012 року, суд приходить до висновку, що даний огляд мав характерні особливості обшуку.

Так, в ході зазначеної слідчої дії, оглядались кишені одягу в який був одягнутий ОСОБА_11 , звідки вилучались грошові кошти та документи, відкривався його портфель, звідки вилучались грошові кошти банківські картки, лікарські препарати, медичні картки пацієнтів, відчинялись шафи для одягу, медична шафа, звідки вилучались аптечка, речовина рослинного походження, з чайника вилучалась пляшка з речовиною, відчинялись тумбочка та шухляди столу, звідки також вилучались подрібнена речовина рослинного походження та медичні картки, тощо

Допитані в якості свідків поняті ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та підсудний ОСОБА_11 , стверджували про те, що в ході даної слідчої дії не дозволяли виходити з даного приміщення навіть до туалету ні понятим ні ОСОБА_11 .

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що фактично даний огляд місця події, мав ознаки обшуку.

Так званий огляд проводило одночасно декілька оперативних працівників, про що повідомили допитані поняті ОСОБА_44 , ОСОБА_19 та підсудний ОСОБА_11 . При цьому в матеріалах кримінальної справи відсутні дані, які б підтверджували, що вказані працівники діяли в межах наданих їм повноважень та в межах своєї компетенції.

Крім того, провівши так званий огляд місця події 10.02.2012 року до порушення кримінальної справи, який згідно протоколу було закінчено о 16 год. 30 хв. 10.02.2012 року, слідчим було винесено постанову про порушення кримінальної справи лише 11.02.2012 року.

Тобто, всупереч положенню ч.2 ст.190 КК України 1960 року кримінальна справа була порушена 11.02.2012 року, а не негайно як цього вимагають положення КПК України.

Враховуючи, що у даному випадку фактично проводився обшук, на переконання суду не було дотримано положення ст. 177 КК України 1960 року, щодо негайного повідомлення прокурора про вказану слідчу дію.

Наведене у сукупності, а також те, що дана слідча дія проводилась за результатами провокації, свідчить про те, що докази здобуті в результаті даної слідчої дії, в тому числі, вилучені грошові кошти в сумі 2800 грн., які в подальшому були визнані речовими доказами, є недопустимими доказами.

У зв`язку з наведеним, враховуючи, що грошові кошти в розмірі 2800 грн., змиви з рук ОСОБА_11 , які були вилучені в ході огляду місця події 10.02.2012 року, здобуті внаслідок провокації та грубого порушення порядку зібрання доказів, передбачених КПК України, вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини, про що детально суд вказав вище, висновки судово-хімічної експертизи від 27.02.12. та самі ці предмети, які були визнані речовими доказами є недопустимими доказами та не можуть бути прийняті судом як докази на підтвердження винуватості ОСОБА_11 за ч.1 ст.366; ч.3 ст.368 КК України.

З підстав наведених вище, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 наданих у якості свідків в тому числі і під час очних ставок з ОСОБА_11 , які мали місце у нічний час доби 11.02.2012 року ( т.1 а.с.71-75, 76-79, 102-104, 113-115). Окрім того на недопустимість даних доказів вказують заяви ОСОБА_11 , які суд бере до уваги, про те, що фактично слідчі дії, такі як очні ставки між ним та свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не проводились, а йому було надано готові протоколи цих слідчих дій на підписання. Свідки ж ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 не могли однозначно відповісти на запитання чи відбирались у них пояснення після проведення огляду місця події, а щодо проведення за їх участю слідчих дій протягом ночі 11.02.2012 року, взагалі не заявляли жодного разу ні під час досудового розслідування, ні в суді.

Окрім того, під час досудового розгляду свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , заявляли про те, що під час огляду місця події нібито проводився відеозапис зазначеної дії. Про те, що проводиться відеозапис вказано і в самому протоколі огляду місця події на його першому аркуші, однак у змісті протоколу по закінченню такої слідчої дії не вказано носії технічних засобів, на які здійснювався відеозапис, не зазначено, що такі носії були упаковані та скріпленими печатками, підписами понятих, до матеріалів справи не долучались та речовими доказами не визнавались.

Також, як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 10.02.2012 року під час так званого огляду, були вилучені медичні картки. Серед даних медичних карток були картки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_66 .

Як було встановлено під час судового розгляду саме після проведення огляду місця події 10.02.2912 року та вилучення медичних карток ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_67 слідчим, вказані особи, а також свідки ОСОБА_17 , та ОСОБА_25 , які доводяться батьками ОСОБА_18 та ОСОБА_16 «виявили бажання» звернутись саме до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві та повідомити про давання ними хабара лікарю-наркологу Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 ОСОБА_11 за видачу довідки про проходження лікування від наркотичної залежності. Свою таку «ініціативу» дані свідки пояснили тим, що дізнались від працівників міліції, що лікування в Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 проводиться безкоштовно та довідки про проходження такого лікування видаються безкоштовно.

Свідок ОСОБА_18 в суді дав показання про те, що з ОСОБА_11 познайомився під час проходження лікування від наркотичної залежності, як з лікарем. Так, він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Після проходження лікування від наркотичної залежності йому лікар ОСОБА_11 видав довідку про проходження лікування від наркотичної залежності, після чого його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Зверненню до лікаря ОСОБА_11 передувало те, що слідчий в провадженні якого перебувала кримінальна справа стосовно нього, роз`яснив йому положення ч.4 ст.309 КК України, у зв`язку з чим він вирішив добровільно пройти курс лікування від наркотичної залежності та отримати довідку, яка могла бути підставою для звільнення від кримінальної відповідальності судом, хоча наркозалежним він себе не вважав. Через всесвітню мережу Інтернет він, знайшов телефон та адресу Київського ПНД № 4 та, зателефонувавши до реєстратури, отримав телефон лікаря ОСОБА_11 . Зателефонувавши лікарю, вони домовились, щоб він прийшов на прийом та 23 січня 2012 року вони з батьком приїхали до даного диспансеру. Так, на прийомі у лікаря він, пояснив про те, що йому потрібна довідка про проходження лікування від наркотичної залежності. Лікар розповів про суть лікування, виписав ряд препаратів та повідомив, що вартість лікування буде складати 1800 грн., за результатами якого він зможе отримати довідку про проходження лікування. Крім того лікар призначив йому дні в які він повинен приходити та відмічатись. Виписані йому ліки він не приймав, оскільки лікар його запевнив, що це повинно бути його рішення, а тому він вважав, що приймати ліки не обов`язково. У призначені дні він приходив до лікаря ОСОБА_11 , той його розпитував, як проходить лікування та відмічав щось в карточці, цей прийом був приблизно 1 хв.-1,5хв. А тому він вважає, що фактично лікування він не проходив. В перший день батько передав ОСОБА_11 грошові кошти 1400 грн., а 400 грн. він доніс пізніше. Дані грошові кошти він вважає, що передав лікарю за довідку. В подальшому він був звільнений Подільським районним судом м.Києва від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України. З заявою про вчинення злочину лікарем ОСОБА_11 він добровільно до правоохоронних органів не звертався, оскільки не вважав, що відносно нього було скоєно злочин. Заява про вчинення злочину ОСОБА_11 була ним зроблена при наступних обставинах. Так, співробітники Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві 10.02.2012 року приїхали на вул. Білицьку в м.Києві, де він перебував у своєї дівчини, затримали його та забрали до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, де розпитували про проходження лікування у лікаря ОСОБА_11 , склали протокол його заяви про злочин, а потім повезли до прокуратури в Оболонському районі м.Києва, де склали протокол його допиту щодо лікування у лікаря ОСОБА_11 . Чому заява про злочин датована 20.04.2012 року він пояснити не може, наскільки пригадує, необхідність перепідписання заяви мала місце пізніше, про що йому було повідомлено кимось з працівників міліції та аргументовано тим, що начебто необхідно виправити якусь помилку. Після чого його ще декілька разів викликали до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві та в прокуратуру, що розташована в Оболонському районі м.Києва, де він підписував протоколи допитів, які вже були виготовлені та приймав участь у очній ставці з ОСОБА_11 . Працівники міліції йому роз`яснили, що лікування, яке він проходив у лікаря ОСОБА_11 має бути безкоштовним і лікар ОСОБА_11 неправомірно отримав у нього за лікування 1800 грн. Працівники міліції йому роз`яснили, що фактично лікар ОСОБА_11 взяв хабар, тому він підписав відповідну заяву про злочин. Ні з ким біля кабінету лікаря ОСОБА_11 10.02.2012 року він не розмовляв та в нього ніхто не запитував вартість лікування.

Будучи допитаним під час судового слідства 25.01.2013 року іншим складом суду свідок ОСОБА_17 дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_18 з приводу відвідування ним разом з сином ОСОБА_18 лікаря ОСОБА_11 , спілкування з останнім щодо необхідності отримання довідки про проходження лікування від наркотичної залежності, передачі останньому грошових коштів в сумі 1400 грн., а потім через сина, ще 400 грн. Так, ОСОБА_11 йому було надано візитку у якій вказано про необхідність з`явитись до нього на прийом 27.01.2012, 01.02.2012, 06.02.2012 року та 10.02.2012 року забрати довідку. Окрім того лікарем також було записано лікарські засоби. Він контролював свого сина та його явки до лікаря в призначені дні. В подальшому син отримав довідку про проходження лікування та був звільнений судом від кримінальної відповідальності. Він не пригадує обставини написання заяви про злочин щодо ОСОБА_11 , однак до підписання такої заяви його спонукали працівники ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, які приїхали до нього додому, пояснили, що лікування повинно було бути безкоштовним та лікар неправомірно отримав від нього ці гроші, а тому повинен їх повернути, у зв`язку з чим запропонували з`явитись до прокуратури м.Києва. В прокуратурі йому також пояснили, що лікування повинно було бути безкоштовним, запитували яким чином син проходив лікування. Якби до нього б не приїхали працівники міліції, він би не звертався до правоохоронних органів.(т.6 а.с. 87-89).

З показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що він разом з сином прибув до Київського психоневрологічного диспансеру по вул. Щербакова в м.Києві, з метою проходження лікування сина від наркотичної залежності та отримання відповідної довідки. Відповідна довідка необхідна була у зв`язку з тим, що син був затриманий працівниками міліції та в нього було виявлено наркотичну речовину. Так, син пішов на прийом до лікаря, а він залишився чекати у холі. Коли син повернувся, то повідомив, що лікування від наркоманії коштує 1200 грн. та триває приблизно два тижні. Він надав сину гроші для передачі лікарю, однак це не був хабар. На 100% він не впевнений, що син ці грошові кошти лікарю передав. Зі слів сина йому відомо, що дійсно лікування від наркотичної залежності син проходив, лікар виписав якісь пігулки та він їх для сина купував. Син на лікування ходив в призначені дні, казав, що ліки приймає. Він вважає, що у сина серйозної залежності від наркоманії не було. По проходженню лікування лікар видав сину відповідну довідку. На наступний день після отримання довідки додому до них приїхала прокуратура, сина забрали та кудись повезли. Працівники міліції пояснили, що син отримав підроблену довідку. Зі слів сина йому відомо, що його допитували з приводу передачі грошей у диспансері. Особисто він на допити ніякі не їздив, перебував у себе на дачі у Вишгородському районі Київської області в с.Осеще, а до нього приїжджав прокурор з готовим текстом протоколу в якому робив записи власноруч, а він підписував. Вперше прізвище лікаря ОСОБА_11 він почув він прокурора. Син йому прізвище лікаря не називав та від сина йому не відомо якому саме лікарю той передавав гроші в сумі 1200 грн. Прокурор, який приїздив на дачу пояснив йому, що лікування від наркотичної залежності є безкоштовним, а тому він не повинен був сплачувати лікарю ОСОБА_11 грошові кошти за лікування сина. Особисто він наміру не мав звертатись з заявою про злочин щодо ОСОБА_11 , а з приводу такого звернення з подібною заявою його сина йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_25 вцілому підтримав свій протокол допиту на досудовому розслідуванні, пояснивши, свої показання з приводу тощо, що його син не проходив лікування від наркотичної залежності, своїм припущенням. Також свідок пояснив, що прокурор до нього на дачу привіз готовий надрукований протокол його допиту, а він з ним погодився та підписав.

Свідок ОСОБА_16 , будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_11 у нього склались стосунки як пацієнта з лікарем. Бажаючи пройти курс лікування від наркотичної залежності, з метою отримання довідки про проходження такого лікування та наданні її до суду, він звертався в «Соціотерапію» на вул. Смоленській в м.Києві, де лікар похилого віку порекомендував йому поїхати в Киїський психоневрологічний диспасер № 4, вказавши, що там йому допоможуть. Він прихав до Київського психоневрологічного диспансеру, та потрапив на прийом лікаря-нарколога ОСОБА_11 , який після співбесіди, повідомив йому, що він «не безнадійний» наркоман, і що зможе йому допомогти та він отримає відповідну довідку. Так, лікар у нього розпитував, які наркотичні засоби чи психотропні речовини він приймав, протягом якого часу. Гроші він передав лікарю за лікування та довідку. Протягом лікування вони з лікарем зізвонювались, через два тижні він забрав довідку про проходження лікування та надав її до суду, в результаті чого кримінальна справа стосовно нього була закрита. Через один день після отримання ним довідки, до нього додому приїхали слідчі та забрали його до Оболонської прокуратури м.Києва, де пояснили, що лікування від наркотичної залежності є безкоштовним, у зв`язку з чим йому необхідно зробити заяву про злочин. Потім його ще раз викликали по телефону та він приїздив до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, де він підписував протоколи допиту та якісь заяви. Ці протоколи та заяви від його імені були вже виготовлені та він підписував лише їх текст. Якби його не викликали до міліції для написання заяви про злочин. щодо лікаря ОСОБА_11 , то самостійно він би не звертався з такою заявою, оскільки не вважав, що лікар ОСОБА_11 вчинив злочин. Він вважає, що не давав хабар лікарю ОСОБА_11 та лікар у нього не вимагав хабара. На підставі довідки, яку видав лікар ОСОБА_11 його було звільнено від кримінальної відповідальності, та в суді він повідомляв, що проходив курс лікування від наркотичної залежності. Заява про добровільне бажання пройти курс лікування від наркотичної залежності написана ним власноручно, добровільно та відповідає дійсності. З приводу суперечливості своїх показань наданих на час досудового розслідування, судового розгляду попереднім складом суду, свідок пояснив, що він розгубився та «не розумів кого судять» на час його допиту на досудовому слідстві.

Свідок ОСОБА_68 , якого не виявилось за можливе допитати безпосередньо, надав показання під час досудового слідства та під час судового розгляду іншим складом суду, які суд оголосив (т.1 а.с. т.6 а.с.35-36), про те, що він з ОСОБА_14 прийшли до Київського психоневрологічного диспансеру № 4 для проходження лікування та отримання довідки про проходження лікування. У реєстратурі їх направили до кабінету лікаря-нарколога. Прийшовши до лікаря- нарколога вони повідомили, про те, що їм необхідно пройти курс лікування від наркотичної залежності. Лікар ОСОБА_11 , який на той час вів прийом, повідомив, що для отримання довідки необхідно сплатити 1300 грн. Вони з ОСОБА_14 збігали до дому, взяли гроші, потім повернулися та віддали ОСОБА_11 гроші. Після чого ОСОБА_11 повідомив, коли саме потрібно прийти та забрати довідки. В подальшому він та ОСОБА_14 отримали довідки. Він не усвідомлював, що гроші, які давав за довідку це хабар та не звертався б до правоохоронних органів з заявою про злочин ОСОБА_11 якби його не викликали до міліції та не пояснили, що лікування саме по собі безкоштовне.

Свідок ОСОБА_14 , якого не виявилось за можливе допитати безпосередньо, надав показання під час досудового слідства та судового розгляду іншим складом суду, які суд оголосив ( т.1 а.с. 153-156, т.6 а.с.37-38) дав аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_15 . Окрім того, зазначив, що ОСОБА_11 надав йому список ліків, які необхідно було назвати у суді, в разі якщо його будуть запитувати, які ліки він приймав. Він не усвідомлював, що дає хабар, якби його викликали працівники міліції та пояснили про необхідність написання заяви про злочин, він би самостійно до правоохоронних органів не звертався та не усвідомлював би, що його ошукали.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з огляду на їх особисте суб`єктивне сприйняття обставин, суперечливість між собою, як наданих на досудовому слідстві, так і під час очних ставок, судового розгляду іншим складом суду та у зв`язку з тим, що показання цих свідків не узгоджуються з іншими доказами, які суд визнає правдивими та об`єктивними і про які буде йти мова нижче.

Окрім того, згідно протоколу заяви ОСОБА_14 , відібраної о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС Країни в м.Києві ОСОБА_45 , датований цей протокол 16.02.2012 року (т.1 а.с.32-33).

Протокол заяви ОСОБА_15 відібраної о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_69 , датований 16.02.2012 року ( т.1 а.с.37).

Протокол заяви ОСОБА_16 відібраної о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_45 , датований 10.04.2012 року ( т.1 а.с.41-42).

Протокол заяви ОСОБА_18 відібраної о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_45 , датований 20.04.2012 року (т.1 а.с. 47-48).

Протокол заяви ОСОБА_17 відібраної о/у ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_45 , датований 20.04.2012 року ( т.1 а.с. 51-52).

Аналізуючи зміст вказаних протоколів заяв, в сукупності з іншими дослідженими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні дані, які містяться у протоколах заяв ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_18 , ОСОБА_17 (т.1 32-33; 37; 41-42; 47-48; 51-52) не відповідають дійсності, оскільки всі ці особи заявили про те, що самостійно, добровільно до правоохоронних органів не звертались з повідомленням про злочин ОСОБА_11 . Всі «заявники» - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 повідомили, що не розцінювали свої дії як давання хабара та не вважали, що відносно них скоєно будь-який злочин лікарем ОСОБА_11 . Всі вказані свідки окрім ОСОБА_17 заявили, що складанню даних протоколів передувала їх доставка до приміщення Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві або ж до приміщення прокуратури м.Києва, що розташована в Оболонському районі м.Києва, де з ними проводили «бесіди» працівники міліції про необхідність складання протоколів цих заяв.

Свідок ОСОБА_17 заявив про те, що взагалі не пам`ятає, щоб з його слів складався протокол заяви про злочин ОСОБА_11 , повідомив, що до нього на дачу приїжджав чоловік, як він зрозумів прокурор та привіз, якісь документи, протоколи, які він підписав.

Свідок ОСОБА_16 пояснив підписання ним всіх протоколів у справі та свої показання на час досудового розслідування тим, що він взагалі «не розумів кого судять». Дані обставини свідчать про те, що на свідка під час досудового слідства здійснювався психологічний тиск з боку працівників міліції.

Аналогічні за змістом заяви під час судового розгляду зробив і свідок ОСОБА_18 , вказавши, що підписував всі заяви та протоколи, оскільки його затримали та доставили до райвідділу працівники міліції.

Хоча свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час даного судового розгляду допитані не були, однак у своїх показаннях наданих іншому складу суду, останні повідомляли, що не за їх власної ініціативи були складені протоколи їх заяв від 16.02.2012 року, а за ініціативою працівників міліції Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Таким чином, судом встановлено, що такі «заяви» ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_18 , ОСОБА_17 на підставі яких були складені протоколи заяв оперативними працівниками ВДСБЕЗ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві не відповідали волевиявленню даних осіб та не були вільними, а тому суд не приймає їх до уваги, як доказ.

У зв`язку з наведеним, суд не приймає показання даних свідків щодо добровільності їх звернення із заявами, наданих ними під час досудового слідства, оскільки вони суперечать висновкам суду, що наведені вище з даного приводу.

Окрім того, посилаючись як на дані протоколів заяв про злочини свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , на показання цих свідків в тому числі і на очних ставках з ОСОБА_11 в якості обвинуваченого, як на обґрунтування пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368; ч.1 ст.366 КК України, орган досудового слідства не порушив кримінальні справи стосовно цих свідків за давання хабара лікарю ОСОБА_11 , оскільки вказані свідки згідно змісту протоколів їх заяв, згідно змісту їх показань на досудовому слідстві в якості свідків, повідомляли про давання хабаря лікарю ОСОБА_11 .

Вказані обставини свідчать про суперечливість висновків досудового слідства, оскільки, інкримінуючи ОСОБА_11 вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України по епізодах отримання такого хабара від ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , в той же час кримінальні справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.369 КК України відносно свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 орган досудового слідства не порушив за дії вчиненні цими свідками.

Питання ж щодо звільнення даних осіб від кримінальної відповідальності на підставі ч.6 ст.369 КК України віднесено виключно до компетенції суду, а тому орган досудового розслідування зобов`язаний був діяти в порядку, передбаченому ст.94 КПК України 1960 року.

Тобто, у разі якщо орган досудового слідства дійшов висновку про достатність приводів та підстав для порушення кримінальної справи на підставі заяв ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 стосовно лікаря ОСОБА_11 про отримання останнім хабара, то зобов`язаний був порушити кримінальну справу і щодо хабародавців (заявників), які згідно «своїх добровільних заяв» такий хабар дали. Оскільки відповідні «хабародавці» не заявили про так зване давання хабара раніше, тобто до безпосередньої передачі грошових коштів.

Винесення ж слідчим ОСОБА_70 постанов про відмову в порушенні кримінальних справ від 03.03.2012 року відносно ОСОБА_14 за ч.2 ст.369 КК України (т.2 а.с. 173-174), відносно ОСОБА_18 , за ч.2 ст.369 КК України (т.2 а.с.175-177), відносно ОСОБА_71 за ч.2 ст.369 КК України ( т.2 а.с. 178-179), відносно ОСОБА_15 за ч.2 ст.369 КК України ( т.2 а.с. 180-182) є незаконним з підстав наведених вище та у даному випадку фактично слідчим було перебрано на себе повноваження суду. Окрім того відповідні постанови всупереч ч.2 ст.100 КПК України не були направлені прокурору, у зв`язку з чим не було здійснено нагляду прокурора за законністю винесення таких постанов.

Така позиція органу досудового слідства суперечить засадам рівності громадян перед законом і судом та свідчить про необ`єктивність досудового слідства.

Окрім того, згідно даних, що містяться в копії постанови Подільського районного суду м.Києва від 13 лютого 2011 року (т.3 а.с.176) ОСОБА_18 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину в період 04.11.2011 року по 06.11.2011 року, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України. Зі змісту постанови вбачається, що в судовому засіданні захисник заявив клопотання з проханням звільнити ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що він добровільно звернувся до Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 та пройшов курс лікування від наркотичної залежності з 23.01.2012 року по 10.02.2012 року, що підтверджується довідкою № 279 від 10.02.2012 року. ОСОБА_18 погодився зі звільненням з нереабілітуючих підстав.

З урахуванням змісту постанови з якої вбачається, що мова йде про проходження ОСОБА_18 лікування саме в 2012 році, суд приходить до висновку, що судом допущено технічну помилку у даті винесення вказаної постанови, якою є 13 лютого 2011 року.

Згідно даних, що містяться в копії постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 04.04.2012 року (т.3 а.с.178) ОСОБА_16 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину в період з 05.10.2011 року по 10.01.2012 року, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України. В судовому засіданні ОСОБА_16 вказав, що добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії, наміри у нього були дійсно вилікуватись. Крім того з вказаної постанови вбачається, що судом встановлено, що ОСОБА_16 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4.

Згідно даних, що містяться в копії постанови Святошинського районного суду м.Києва від 04.04.2012 року (т.3 а.с.181) ОСОБА_14 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину 17.12.2011 року, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України. В судовому засіданні ОСОБА_14 вказав, що добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов медикаментозне лікування від наркоманії, з метою вилікуватись. Крім того з вказаної постанови вбачається, що судом встановлено, що ОСОБА_14 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування у Київському міському психоневрологічному диспансері № 4.

Як вбачається з вказаних судових рішень, судами було встановлено, що ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 добровільно звернулись до лікувального закладу та пройшли курс лікування від наркотичної залежності, у зв`язку з чим вказаних осіб судами було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Всі наведені вище постанови судів набрали законної сили та не були оскаржені прокурором навіть після виявлення органом досудового розслідування на їх думку фактів службового підроблення медичних довідок про проходження лікування, на підставі яких ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , були звільнені від кримінальної відповідальності. Така позиція органу досудового слідства та обвинувачення є суперечливою, оскільки по відношенню до ОСОБА_11 вважають, що дані довідок про проходження лікування ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 не відповідають дійсності. Разом з тим, погоджуються з судовими рішеннями, якими вказаних осіб, крім ОСОБА_15 , на підставі тих же довідок звільнено від кримінальної відповідальності, отже сприймаючи їх як законну підставу для такого звільнення.

Окрім того, як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2012 року (т.3 а.с.174) стосовно ОСОБА_15 було постановлено вирок за яким він був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та йому призначене покарання у виді штрафу, оскільки останнім не заявлялось клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з добровільним зверненням та проходженням лікування від наркотичної залежності.

Дана обставина спростовує твердження свідка ОСОБА_15 , про те, що він звернувся до лікаря ОСОБА_11 не з метою пройти курс лікування від наркоманії, а тільки за довідкою про проходження такого курсу лікування від наркотичної залежності, переслідуючи мету ухилення від кримінальної відповідальності.

Такі висновки суду обґрунтовуються тим, що ОСОБА_15 , маючи відповідну довідку на руках, не звертався з клопотанням до суду про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Вказані факти вказують про надуманість та не логічність показань даного свідка, у зв`язку з чим, суд не приймає ці показання до уваги.

Крім того, 20.06.2012 року слідчим прокуратури м.Києва ОСОБА_70 винесено постанову про виділення для проведення додаткової перевірки матеріалів за фактом використання ОСОБА_15 завідомо підроблених документів, яку направлено для проведення перевірки до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві, того ж дня слідчим ОСОБА_70 винесено постанову про виділення для проведення додаткової перевірки матеріалів за фактом використання ОСОБА_72 завідомо підробленого документу, який направлено для проведення перевірки до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, цього ж дня слідчим ОСОБА_70 винесено постанову про виділення для проведення додаткової перевірки матеріалів за фактом використання ОСОБА_16 завідомо підроблених документів, яку направлено для проведення перевірки до Солом`янського РУ ГУ МВС України в м.Києві, того ж дня слідчим ОСОБА_70 винесено постанову про виділення для проведення додаткової перевірки матеріалів за фактом використання ОСОБА_18 завідомо підроблених документів, яку направлено для проведення перевірки до Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві. (т.3 а.с.122-124, 126-128, 130-132, 134-137).

За результатами проведеної перевірки Солом`янським РУ ГУ МВС України в м.Києві 11.09.2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_16 у зв`язку з відсутністю в діях останнього ознак складу злочину, передбаченого ст.358 КК України. Такого рішення орган досудового розслідування дійшов, виходячи з того, що факт підробки не мав місця, довідка про проходження курсу лікування від наркотичної залежності видана на офіційному бланку за вихідним № 280 та скріплена двома печатками, одна з яких печатка лікаря нарколога, а інша печатка лікувального закладу. Таким чином винесене Солом`янським РУ ГУ МВС України в м.Києві рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_16 за ст. 358 КК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, яке є чинним, спростовує доводи обвинувачення про те, що ОСОБА_11 були внесені неправдиві дані до довідки № 280 на ім`я ОСОБА_16 про проходження ним добровільного лікування від наркоманії. (т.7 а.с.126-127).

Крім того відповідно до інформації наданої начальником Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_73 у листі № 55/13378 від 71.07.2013 року постанова слідчого ОСОБА_74 від 20.06.2012 року в рамках кримінальної справи № 50-6274 для проведення додаткової перевірки працівникам ВКР Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві не надходила. (т.7 а.с.137).

Також стороною обвинувачення для доведення своєї позиції не надано суду, підтверджуючих даних про порушення кримінальної справи за вказаними фактами іншими органами досудового розслідування до яких спрямовувались постанови слідчого ОСОБА_75 .

Отже, наведене свідчить про те, що судами було встановлено, що ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 добровільно звертались за проходженням лікування від наркотичної залежності в період грудня 2011 року по лютий 2012 року, у зв`язку з чим були звільнені від кримінальної відповідальності.

Добровільність звернення ОСОБА_15 хоча і не встановлена рішенням суду, однак підтверджується наступними доказами, які не були спростовані органом досудового розслідування та прокурором у суді.

Так, з медичної картки № 382/61/16.01.12 р. (т.2 а.с. 98-102), вбачається, що ОСОБА_14 23.12.2011 року звернувся із заявою на ім`я головного лікаря КМ ПНД № 4 в якій просив надати йому наркологічну допомогу за бажанням пройти добровільне лікування від наркотичної залежності для власного здоров`я, без мети ухилення від кримінальної відповідальності та про зобов`язання виконувати режим лікування та призначення лікаря. На звороті вказаної заяви (т.2 а.с.99) міститься запис від 16.01.2012 року здійснений ОСОБА_14 про те, що курс лікування від наркотичної залежності він пройшов, рекомендації лікаря виконав.

У вказаній картці містяться записи лікаря ОСОБА_11 від 23.12.2011 року з діагнозом, який встановлений ОСОБА_14 , щодо добровільного його звернення до лікарської установи, зміст його скарг як пацієнта, анамнез життя, дані щодо огляду, рекомендації щодо лікування, дані за результатами лікування пацієнта станом на 30.12.2011 року, 06.01.2012 року, 16.01.2012 року та подальші рекомендації.

Так, з медичної картки № 382/62/16.01.12 р. (т.2 а.с. 103-106), вбачається, що ОСОБА_15 23.12.2011 року звернувся із заявою на ім`я головного лікаря КМ ПНД № 4 в якій просив надати йому наркологічну допомогу за бажанням пройти добровільне лікування від наркотичної залежності для власного здоров`я, без мети ухилення від кримінальної відповідальності та про зобов`язання виконувати режим лікування та призначення лікаря. На звороті вказаної заяви (т.2 а.с.104) міститься запис від 16.01.2012 року здійснений ОСОБА_76 про те, що курс лікування від наркотичної залежності він пройшов, рекомендації лікаря виконав.

У вказаній картці містяться записи лікаря ОСОБА_11 від 23.12.2011 року з діагнозом який встановлений ОСОБА_77 , щодо добровільного його звернення до лікарської установи, зміст його скарг як пацієнта, анамнез життя, дані щодо огляду, рекомендації щодо лікування, дані за результатами лікування пацієнта станом на 30.12.2011 року, 06.01.2012 року, 16.01.2012 року та подальші рекомендації.

Так, з медичної картки № 16/279/10.02.12 р. (т.2 а.с. 107-110), вбачається, що ОСОБА_18 23.01.2012 року звернувся із заявою на ім`я головного лікаря КМ ПНД № 4 в якій просив надати йому наркологічну допомогу за бажанням пройти добровільне лікування від наркотичної залежності для власного здоров`я, без мети ухилення від кримінальної відповідальності та про зобов`язання виконувати режим лікування та призначення лікаря. На звороті вказаної заяви (т.2 а.с.108) міститься запис від 10.02.2012 року здійснений ОСОБА_18 про те, що курс лікування від наркотичної залежності він пройшов, рекомендації лікаря виконав.

У вказаній картці містяться записи лікаря ОСОБА_11 від 23.01.2012 року з діагнозом який встановлений ОСОБА_18 , щодо добровільного його звернення до лікарської установи, зміст його скарг як пацієнта, анамнез життя, дані щодо огляду, рекомендації щодо лікування, дані за результатами лікування пацієнта станом на 23.01.2012 року, 27.01.2012 року та дата 06.02.2012 року без результатів відвідування.

Як пояснив суду ОСОБА_11 , він не встиг здійснити відповідний запис 06.02.2012 року за браком часу, оскільки в цей день був прийом пацієнтів перевантажений.

Так, з медичної картки № 07/280/10.02.12 р. (т.2 а.с. 111-114), вбачається, що ОСОБА_16 18.01.2012 року звернувся із заявою на ім`я головного лікаря КМ ПНД № 4 в якій просив надати йому наркологічну допомогу за бажанням пройти добровільне лікування від наркотичної залежності для власного здоров`я, без мети ухилення від кримінальної відповідальності та про зобов`язання виконувати режим лікування та призначення лікаря. На звороті вказаної заяви (т.2 а.с.112) міститься запис від 08.02.2012 року здійснений ОСОБА_16 про те, що курс лікування від наркотичної залежності він пройшов, рекомендації лікаря виконав.

У вказаній картці містяться записи лікаря ОСОБА_11 від 18.01.2012 року з діагнозом який встановлений ОСОБА_16 , щодо добровільного його звернення до лікарської установи, зміст його скарг як пацієнта, анамнез життя, дані щодо огляду, рекомендації щодо лікування, дані за результатами лікування пацієнта станом на 18.01.2012 року, 25.01.2012 року, 03.02.2012 року, 08.02.2012 року та подальші рекомендації.

Аналізуючи дані медичних карток, заведених на ім`я ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , суд приходить до висновку, що вказані особи, прийшовши на прийом до лікаря ОСОБА_11 , були оглянуті лікарем та з ними було проведено співбесіду, за результатами, якої було встановлено діагноз та призначено лікування. Як вбачається на кожного з пацієнтів було заведено медичні картки, записи в яких здійснювались різним кольором чорнил, що свідчить про здійснення цих записів у різні дні, текст цих записів щодо кожного з пацієнтів є різним, що вказує на не формальний підхід до лікування вказаних осіб лікарем ОСОБА_11 .

Отже дані, що містяться у вказаних картках, підтверджують показання підсудного ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потребували лікування від наркотичної залежності, таке лікування він їм призначав та контролював процес лікування, що свідчить про проходження ними курсу лікування рекомендованого лікарем, за результатами якого їм були надані відповідні довідки.

Так, відповідно до даних довідки № 280 від 10.02.2012 року виданої лікарем наркологом ОСОБА_11 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності з 18.01.2012 року по 08.02.2012 року ( т.2 а.с.123).

Відповідно до даних довідки № 62 від 16.01.2012 року виданої лікарем наркологом ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності з 23.12.2011 року по 16.01.2012 року ( т.2 а.с.128).

Відповідно до даних довідки № 279 від 10.02.2012 року виданої лікарем наркологом ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності з 23.01.2012 року по 10.02.2012 року ( т.2 а.с.133).

Відповідно до даних довідки № 61 від 16.01.2012 року виданої лікарем наркологом ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 пройшов курс добровільного лікування від наркотичної залежності з 23.12.2011 року по 16.01.2012 року ( т.2 а.с.138).

Жодними об`єктивними даними, зокрема, висновками спеціальних лікарських комісій або медичних експертів, не спростовано як даних про правильність встановленого діагнозу так і правильність проведеного лікування, які зафіксовані у медичних картках ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та довідках про проходження останніми курсу лікування від наркотичної залежності, а отже твердження обвинувачення про неправдиве зазначення таких даних у довідках, виданих лікарем ОСОБА_11 , ґрунтується на суб`єктивному ставленні вказаних вище осіб до правильності лікування, тобто ґрунтується на припущеннях і є голослівними.

Крім того, правильність, даних викладених у довідках виданих лікарем ОСОБА_11 пацієнтам ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та медичних картках останніх про проходження ними добровільного лікування від наркоманії, підтверджено даними листів №194 від 24.05.2012 року (т.3 а.с. 85) та № 208 від 05.06.2012 року (т.3 а.с. 88), виданих головним лікарем Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 ОСОБА_21 та показаннями свідка ОСОБА_21 допитаного з цього приводу (т.3 а.с.96-99).

Показання ж свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 в тій частині, що вони не проходили насправді лікування від наркотичної залежності, ґрунтуються на суб`єктивному ставленні вказаних осіб до правильності лікування, а перебування вказаних осіб на момент звернення даних осіб до лікаря у статусі наркозалежних, на переконання суду могло об`єктивно впливати на здатність цих свідків об`єктивно усвідомлювати, оцінювати та сприймати факти, обставини, що було зумовлене схильністю даних осіб до вживання психотропних, наркотичних засобів та речовин.

Показання свідка ОСОБА_17 в частині того, що лікування ОСОБА_18 було формальним, ґрунтується на повідомленнях самого свідка ОСОБА_18 та фактично є його припущеннями, у зв`язку з чим суд не бере показання свідка ОСОБА_17 в цій частині до уваги.

Свідок ОСОБА_25 під час судового розгляду вказав, що контролював особисто, лікування сина, прийом ним ліків та відвідування лікаря у призначені дні. А тому у зв`язку з тим, що показання даного свідка узгоджуються з об`єктивними даними, зокрема рішеннями суду, даними, що містяться у медичних картках на ім`я ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , даними, що містяться у медичних довідках виданих за підписом ОСОБА_11 про проходження курсу лікування наркоманії останніми, тощо, суд визнає їх правдивими та приймає до уваги.

Показання свідка ОСОБА_25 на досудовому слідстві суд не бере до уваги, з огляду на те, що ці показання суперечать його ж показанням під час судового розгляду так і іншим доказами покладених у основу вироку. Окрім того, як заявив свідок ОСОБА_25 фактично його допит не відбувався, показання не записувались з його слів, він підписав даний протоколу в себе на дачі, коли йому привезли готовий текст таких показань, а тому суд приходить до висновку про неможливість прийняття даних протоколів допиту ОСОБА_25 під час досудового слідства, як допустимих доказів.

Дані протоколів очної ставки між свідком ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_11 від 24.03.2012 року (т.2 а.с.17-19), між свідком ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_11 від 24.03.2012 року ( т.2 а.с.20-22) суд не приймає до уваги, оскільки показання даних свідків під час цих очних ставок, відрізняються від показань цих же свідків наданих у інший час, є суперечливими між собою та не узгоджуються з об`єктивними даними про які йде мова вище.

Орган досудового слідства окрім іншого, як на доказ обвинувачення посилається на протоколи очних ставок між свідками ОСОБА_18 та обвинуваченим ОСОБА_11 від 24.06.2012 року (т.4 а.с. 19-30), між свідком ОСОБА_17 та обвинуваченим ОСОБА_11 від 24.06.2012 року (т.4 а.с. 31-39), між свідком ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_11 ( т.4 а.с. 47-58).

Суд, дослідивши вказані протоколи слідчих дій, не приймає їх до уваги у зв`язку з порушеннями порядку проведення такої слідчої дії, як проведення очної ставки, допущенними, під час допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , а саме істотними порушеннями права на захист обвинуваченого, принципу об`єктивності, що фактично призвело до однобічності, встановлених в ході таких слідчих дій даних, а тому не можуть бути прийняті судом як допустимий доказ.

Судом звертається увагу на неправильність написання прізвища свідка ОСОБА_16 у протоколі очної ставки між цим свідком та обвинуваченим ОСОБА_11 , яке вказано як ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 47-48).

Істотні порушення права на захист допущені слідчим під час проведення даних очних ставок полягає у безпідставному та необґрунтованому, в порушення ст.22 КПК України, знятті слідчим питань поставлених свідкам стороною захисту, підказування свідку, які відповіді слід надавати на поставлені запитання, про що свідчать дані таких протоколів та зауваження захисників з цього приводу.

Крім того про необ`єктивність допущену слідчим органом при проведенні очних ставок, вказують показання цих свідків в судому засіданні, зміст яких наведено вище та які мають суттєві розбіжності з показаннями цих же свідків під час судового розгляду.

На вказані порушення та необ`єктивність досудового слідства вказує і та обставина, що незважаючи на наявність скарг сторони захисту та заяв обвинуваченого ОСОБА_11 про провокацію з боку правоохоронних органів, слідчим такі заяви та скарги сторони захисту не були належним чином перевірені, слідчий обмежився лише додатковим допитом свідків ОСОБА_78 та ОСОБА_45 , а також винесенням постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно останніх за ст. 370 КК України, крім того, під час таких слідчих дій як проведення очних ставок з вищевказаними свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , питання сторони захисту спрямовані саме на з`ясування наявності чи відсутності провокації злочину, були зняті слідчим.

Окрім того, суд бере до уваги показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , в частині їх заяв про те, що вони не вважали, що ОСОБА_11 вчиняє щодо них будь-яке кримінальне правопорушення та не розцінювали свої дії з приводу надання лікарю ОСОБА_11 грошових коштів як отримання ним хабара.

Як було встановлено під час судового розгляду саме після проведення огляду місця події 10.02.2012 року в кабінеті ОСОБА_11 всі зазначені особи викликались до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві або ж доставлялись примусово. З даними свідками працівники Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві проводили «бесіди», роз`яснювали їм, що стосовно них лікар ОСОБА_11 вчинив злочин та складали протоколи заяв про злочини. Всі зазначені свідки повідомили, що не вважали свої дії як давання хабар, а вважали, що оплачують, хто лікування, з метою отримання довідки про його проходження, а хто оплачував довідку.

У зв`язку з чим, інкримінуючи ОСОБА_11 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України орган досудового розслідування не врахував закон про кримінальну відповідальність та судову практику.

Так, відповідно до п.9 ППВСУ № 5 від 26.04.2002 року «Про хабарництво» давання й одержання хабара тісно пов`язані умислами осіб, які вчиняють ці злочини. Якщо особа, вручаючи службовій особі незаконну винагороду, з тих чи інших причин не усвідомлює, що дає хабар (наприклад у зв`язку з обманом чи зловживанням довірою), вона не може нести відповідальність за давання, а службова особа за одержання хабара.

А тому у всякому разі навіть при наявності беззаперечних доказів факту отримання лікарем ОСОБА_11 грошових коштів від свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 такі його дії не можуть бути кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України, а даним свідкам в свою чергу не може бути інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.369 КК України.

Разом з тим, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 в яких останні вказували про передачу кожним з них лікарю ОСОБА_11 при зверненні грошових коштів за видачу довідок або ж за лікування від наркоманії, які не підтверджуються жодними іншими даними, крім показань їх самих, заперечуються обвинуваченим ОСОБА_11 , а отже не можуть бути визнані судом як достатні докази для покладення в основу обвинувального вироку, як на підтвердження факту передачі грошових коштів цими свідками обвинуваченому ОСОБА_11 та отримання їх останнім.

При цьому судом враховуються особи свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , обставини встановлені судом щодо складання протоколів заяв цих свідків про нібито добровільне повідомлення останніми працівникам міліції про протиправні дії ОСОБА_11 , проміжок часу через який ці свідки нібито вирішили звернутись до правоохоронних органів та повідомити про злочини щодо них.

Також судом береться до уваги й те, що решта показань даних свідків є такими, що вцілому не знайшли свого підтвердження об`єктивними даними.

У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, ст.323 КПК України, до п.23 ППВСУ №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ППВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання, отримання достовірних, додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Отже з урахування викладеного вище в ході судового розгляду, за наслідками перевірки зібраних по справі доказів, пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованих йому злочинів органом досудового слідства здобуто не було, а судом не було встановлено, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу принципу презумпції невинності, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_11 за ч.3 ст.368; ч.1 ст.366 КК України, за недоведеністю його участі у вчиненні даних злочинів.

Речові докази: грошові кошти в розмірі 2800 грн. конфіскувати у дохід держави, оскільки володільця грошовий коштів судом не встановлено, конверти зі змивами з рук ОСОБА_11 в кількості 4 штук необхідно знищити.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_11 слід скасувати.

Керуючись ст.323, 324, 327 КПК України 1960 року,

з а с у д и в:
ОСОБА_11 визнати невинним та виправдати, у звязку із недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених, ч.3 ст. 368; ч.1 ст. 366 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

Речові докази по справі:грошові кошти, а саме: купюру номіналом у 500 гривень серії ВЕ номер 6671226, купюру номіналом у 500 гривень серії БТ номер 2158879, купюру номіналом у 500 гривень серії ВХ номер 0946829, купюру номіналом у 500 гривень серії БК номер 0229044, купюру номіналом у 200 гривень серії ЄЄ 7329813, купюру номіналом у 200 гривень серії АБ номер 3104034, купюру номіналом у 200 гривень серії ВЗ номер 5882193, купюру номіналом у 200 гривень серії ВЖ номер 7039004 передати у власність держави; конверти зі змивами з рук ОСОБА_11 в кількості 4 штук знищити.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційеного суду м. Києва на протязі 15 діб, з дня наступного, після його проголошення.

Суддя