Справа № 460/3467/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.02.2015 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не одруженого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, займаючи посаду помічника гранатометника 2 механізованого взводу 3 механізованого батальйону військової частини п/п НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, порушуючи вимоги ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України Про оборону України, ч.1ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 9,11,16,28,30,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи супільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, з метою уникнути участі в антитерористичній операції та вибуття за межі Львівської області, з мотивів хибно зрозумілих інтересів служби, знаючи про проведення антитерористичної операції та про проблеми, які виникають та з якими стикаються Збройні Сили України в цей час (загибель і поранення товаришів по службі), будучи ознайомлений з наказом командира військової частини п/п НОМЕР_1 від 03.07.2014 №03, відповідно до якого о 16.00 годині розпочиналося вибуття 3 механізованого батальйону в зону проведення антитерористичної операції і до 06 години 04.07.2014 року повинно було розпочатися завантаження військової техніки і озброєння для подальшого перевезення залізничним транспортом до району виконання бойового завдання, будучи попереджений про відповідальність за відкриту відмову виконати даний наказ командира (начальника), зриваючи його виконання, через особисту недисциплінованість, в приміщенні клубу цієї військової частини відмовився виконувати його. 03 липня 2014 року, близько 15.00 години, подав письмовий рапорт про відмову виконати бойовий наказ, з метою уникнути участі в антитерористичній операції та вибуття за межі Львівської області. 04.07.2014 року, близько 17.00 години, перебуваючи в приміщенні клубу військової частини п/п НОМЕР_1 , продовжив в усній категоричній формі відкрито відмовлятися виконати зазначений вище наказ та без поважних причин до нового місця служби не вибув.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 402 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.402 КК України свою вину визнав повністю та пояснив, що
- 2 -
19 травня 2014 року він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та згідно з наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 19.05.2014 року №111 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення і призначений на посаду помічника гранатометника 2 механізованого взводу 3 механізованого батальйону бригади у військовому званні солдат. 03.07.2014 року, о 10.00 годині, ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_5 в усній формі довів до особового складу і до нього, бойовий наказ від 03.07.2014 №03, у відповідності до якого о 16.00 годині розпочинається вибуття 3 механізованого батальйону в зону проведення антитерористичної операції. Однак він не приступив до виконання даного наказу і 03.07.2014 року, близько 15.00 години, подав письмовий рапорт про відмову виконати його, оскільки за станом свого здоров`я не міг його виконати. Розуміє, що вчинив злочин, в скоєному розкаюється, просить суворо його не карати.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження усіх доказів по справі.
Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 402 КК України правильна, оскільки він своїми умисними діями вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, пом`якшуючі обставини - щире каяття та сприяння в розкритті злочину, та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 402 ч.1 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд ,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, призначивши йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку не покидати територію військової частини п/п НОМЕР_3 без дозволу командира військової частини, а у разі його звільнення повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Командиру військової частини п/п НОМЕР_3 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення контроль за виконанням вироку покласти на органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.
Суддя ОСОБА_1