Провадження №1-кп/761/1057/2013
В И Р О К

іменем України

12 грудня 2013 року
м. Київ

Шевченківський районний суд м.
Києва

у складі: головуючого судді - Хардіна
О.П.

при секретарі - Василенко М.С.

за участю прокурора - Харченка Д.О.,

обвинуваченого - ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2 та його
представника - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження за
обвинуваченням

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Київ,
громадянина України, освіта – неповна
середня, не працює, працездатний, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей
ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрований: АДРЕСА_3, проживає без
реєстрації: АДРЕСА_1, раніше не судимий
в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190
КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_1 21 серпня 2013 року,
знаходячись в приміщенні квартири
АДРЕСА_2, шляхом обману заволодів чужим
майном, яке належить потерпілому
ОСОБА_2, завдавши останньому
матеріальну шкоду на суму 6100 гривень.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 на початку
серпня 2013 року, не будучи офіційно
працевлаштованим, фактично здійснюючи
свою діяльність у сфері виготовлення
та встановлення меблів, пообіцяв
ОСОБА_2 виготовити шафу-купе вартістю
8000 гривень.

При цьому обвинувачений ОСОБА_1,
достовірно знаючи про те, що свої
зобов'язання він виконати не зможе,
повідомив потерпілого ОСОБА_2, що йому
потрібна передоплата для закупівлі
матеріалів для подальшого
виготовлення шафи-купе у розмірі 70% від
загальної вартості, що складає 6100
гривень. Потерпілий ОСОБА_2 будучи
впевненим в тому, що обвинувачений
ОСОБА_1 розпорядиться грошовими
коштами для закупівлі матеріалів для
подальшого виготовлення шафи-купе,
будучи введеним в оману, погодився на
умови останнього та передав грошові
кошти за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_1 14 серпня 2013 року
прийшов до квартири НОМЕР_1 в якій
проживає потерпілий ОСОБА_2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з метою
отримання грошових коштів нібито на
закупівлю матеріалів для виготовлення
шафи-купе, в чому був переконаний
замовник.

Скориставшись дружніми відносинами з
потерпілим, обвинувачений ОСОБА_1
шляхом обману переконав потерпілого
ОСОБА_2 передати йому грошові кошти,
після чого заволодів грошовими коштами
останнього в розмірі 2500 гривень. Для
посвідчення факту передачі грошових
коштів ОСОБА_1 власноручно написав та
передав потерпілому ОСОБА_2 розписку
про отримання грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії,
направлені на заволодіння чужим
майном, обвинувачений ОСОБА_1 21 серпня
2013 року прийшов до квартири НОМЕР_1, в
якій проживає потерпілий ОСОБА_2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
шляхом обману отримав від останнього
грошові кошти в розмірі 3300 гривень, що
становили другу частину суми
передоплати. Після отримання вказаних
грошових коштів обвинувачений ОСОБА_1
власноручно вніс додаткові відомості
до розписки, складеної 14.08.2013 року, чим
підтвердив факт отримання грошових
коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії,
направлені на заволодіння чужим
майном, обвинувачений ОСОБА_1, в той же
день, перебуваючи в квартирі НОМЕР_1 в
якій проживає потерпілий ОСОБА_2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
обговоривши додаткові деталі
шафи-купе, шляхом обману потерпілого
ОСОБА_2, отримав від останнього грошові
кошти в розмірі 300 гривень. Після
отримання вказаних грошових коштів
обвинувачений ОСОБА_1 власноручно вніс
додаткові відомості до розписки,
складеної 14.08.2013 року, чим підтвердив
факт отримання грошових коштів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1
свою вину в пред'явленому
обвинуваченні визнав повністю, щиро
розкаявся, підтвердив обставини
вчинення злочину. При цьому пояснив,
що він не має постійної роботи, при
цьому на замовлення за договором
виконує роботи, пов*язані з
виготовленням меблів. З потерпілим
ОСОБА_2 він був знайомий до серпня 2013
року, оскільки він виготовляв для
ОСОБА_2 меблі і рівнем виконання
замовлення той був задоволений. На
початку серпня 2013 року ОСОБА_2
запропонував йому виготовити також
шафу - купе, для чого потерпілий передав
йому кошти частинами в загальній сумі
6100 грн. в період з 14 серпня по 21 серпня
2013 року, про що складено відповідні
розписки від 14 та 21 серпня 2013 року.
Проте він не витратив кошти на
матеріали для виготовлення шафи - купе,
а витратив їх на потреби своєї сім*ї для
придбання одягу, взуття, шкільного
приладдя для дітей до нового
навчального року до 01 вересня 2013 року.
На момент отримання коштів з 14 по 21
серпня 2013 року знав про складне
матеріальне становище в сім*ї, коли вже
виникла потреба у витратах для
підготовки до школи дітей, тому
отримавши кошти від потерпілого
ОСОБА_2, розумів, що не витратить їх не
на виготовлення замовлення. Отримані
від потерпілого кошти передавав своїй
дружині як свою заробітну плату на
сімейні витрати.

Цивільний позов визнав частково.
Позовні вимоги в частині майнової
шкоди визнав в повному обсязі, розмір
моральної шкоди вважає завищеним.

З урахуванням думки обвинуваченого,
інших учасників кримінального
провадження, оскільки проти цього не
заперечують учасники кримінального
провадження, суд визнав недоцільним
дослідження тих обставин, які ніким не
оспорюються, щодо часу, місця, способу,
мотиву та мети, форми вини, розміру
шкоди, у зв*язку з відсутністю сумнівів
правильності розуміння їх змісту
учасниками судового провадження,
добровільності їх позицій.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 підтримали цивільний позов в
повному обсязі. Потерпілий ОСОБА_2
пояснив, що до замовлення в серпні 2013
року шафи - купе у ОСОБА_1 він
знаходився в довірительних відносинах
з ОСОБА_1, оскільки той раніше
виготовляв за його замовленням меблі і
якістю виконання замовлення був
задоволений, навіть довіряв йому ключі
від своєї квартири. В серпні 2013 року він
передав ОСОБА_1 для виготовлення шафи -
купе кошти частинами, про що була
складена розписка на загальну суму 6100
грн. Проте матеріали для виробу не
закуплені, шафа не виготовлена. На
вимоги повернути кошти ОСОБА_1 не
реагував, після отримання коштів
матеріали для шафи не завіз, зник, на
телефонний зв*язок не виходив. Після
звернення до правоохоронних органів із
заявою про злочин також на заплановані
зустрічі не приїхав, гроші не повернув.
Вказав, що внаслідок того, що ОСОБА_1
заволодів шляхом обману коштами, його
сім*я залишилася в квартирі, яка не
облаштована меблями та відсутня
можливість зберігати верхній одяг, що
викликає незручності, необхідність
докладати додаткових зусиль для
організації життя, внаслідок чого
переносить моральні страждання, які
оцінює в 5000 грн.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що вона
являється дружиною потерпілого ОСОБА_2
З обвинуваченим ОСОБА_1 вони
познайомилися, коли ОСОБА_1
встановлював за їх замовленням шафу на
балконі квартири і виконанням даного
замовлення вони були задоволені, тому в
подальшому вона з чоловіком довіряли
обвинуваченому при передачі йому
грошей в серпні 2013 року для виконання
замовлення шафи- купе для верхнього
одягу. ОСОБА_1 просив їх поквапитися з
передачею грошей до 01 вересня 2013 року,
пояснюючи, що після цього відбудеться
підвищення цін на матеріали. До часу
остаточної передачі грошей в серпні 2013
року ОСОБА_1 був пунктуальним, привозив
їм на огляд зразки виробів, після
отримання грошей одразу зник, на
зв*язок в телефонному режимі не
виходив. Після 24 вересня 2013 року після
спливу строку виконання замовлення
матеріали та комплектуючі до шафи не
закуплялися і вона бажала дізнатися
про дату встановлення шафи, через сина
обвинуваченого по телефону зв*язалася
з ОСОБА_1 до 31 серпня 2013 року, на що той
завірив, що шафа буде встановлена
вчасно. Проте на теперішній момент шафа
- купе не виготовлена, кошти не
повернуті. Пояснила, що передана ОСОБА_1
сума 6100 грн. є значною для їх сім*ї.
Внаслідок того, що кошти ними
витрачені, шафа не встановлена, вони не
мають можливості зберігати речі та
верхній одяг в квартирі, яка не містить
іншої корпусних меблів, замовити іншу
шафу також не мають можливості,
оскільки кошти не повернуті. Вони з
чоловіком вимушені зберігати речі у
батьків, що викликає додаткові
незручності.

Заслухавши думку учасників судового
провадження, пояснення ОСОБА_1, який не
оспорює обставини щодо часу, місця,
способу, мотиву та мети, форми вини,
розміру шкоди, суд дійшов висновку про
наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.190 КК України за
ознаками заволодіння чужим майном
шляхом обману (шахрайство). Судом
встановлено з пояснень ОСОБА_1,
потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4,
які оцінює в сукупності та які свідчать
про те, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти
загальним розміром 6100 грн. з умовою
виконання зобов*язання про
виготовлення меблів для потерпілого
ОСОБА_2 і в момент заволодіння
грошовими коштами в серпні 2013 року
ОСОБА_1 мав на меті привласнити кошти,
витратити їх на свою користь, розуміючи
напередодні навчального року свій
незадовільний майновий стан та що
витратить кошти на власні потреби, а не
на виконання зобов*язання,не виконуючи
їх.

Обставинами, які пом*якшують покарання,
відповідно до ст.66 КК України є
визнання вини та щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують покарання
відповідно до ст.67 КК України, судом не
встановлено.

Вирішуючи питання про призначення
покарання ОСОБА_1, суд відповідно до
вимог ст.65 КК України бере до уваги
обставини, що пом*якшують покарання та
відсутність обтяжуючих покарання
обставин, особу винного ОСОБА_1, який
відповідно до ст.89 КК України раніше не
судимий, за місцем проживання
характеризується задовільно, на обліку
у лікаря нарколога, психіатра не
перебуває, не працює, є працездатною
особою, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_5 та
ІНФОРМАЦІЯ_4, а також враховує ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, яке відповідно до ст.12
КК України відноситься до кримінальних
правопорушень невеликої тяжкості, є
корисливим, обставини вчинення
шахрайства та розмір шкоди, яка не
відшкодована потерпілому, у зв*язку з
чим необхідним і достатнім для
виправлення та попередження вчинення
нових кримінальних правопорушень буде
призначити покарання у виді виправних
робіт у межах санкції, передбаченої ч.1
ст. 190 КК України.

Із встановлених обставин справи
вчинення кримінального правопорушення
та особи обвинуваченого ОСОБА_1, який не
працює, регулярного доходу не має, з
урахуванням наявності на утриманні у
обвинуваченого двох неповнолітніх
дітей, у суду відсутні підстави для
визначення покарання у виді штрафу.

На підставі ст.1166 Цивільного кодексу
України цивільний позов ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню,
оскільки знайшов своє часткове
підтвердження в ході судового
розгляду. Так, вимоги в частині
стягнення суми матеріальної шкоди 6100
грн. знайшли підтвердження в
матеріалах справи та визнання в
повному обсязі ОСОБА_1, тому підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь
потерпілого ОСОБА_2 6100 грн.

Вирішуючи вимоги про
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з меж позовних вимог та
доводів позовної заяви, наслідків, які
настали в житті ОСОБА_2 який у зв*язку з
винними діями обвинуваченого ОСОБА_1 не
має можливості облаштувати квартиру
шафою для верхнього одягу, його сім*я не
має можливості зберігати особисті
речі та верхній одяг в квартирі,
вимушені протягом тривалого часу
зберігати свої речі в квартирі своїх
батьків, що вносить істотні вимушені
зміни у життєвих стосунках ОСОБА_2, який
вимушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя та побуту,
виходячи із засад розумності та
справедливості, з урахуванням вини
ОСОБА_1 вважає необхідним призначити
компенсацію моральної шкоди в розмірі
2000 грн., що буде відповідати розміру
заподіяної моральної шкоди.

Процесуальні витрати по справі
відсутні. Запобіжний захід ОСОБА_1 не
обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України,
суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і
призначити покарання у виді двохсот
годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 6100 грн. матеріальної шкоди, 2000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

На вирок можуть бути подані учасниками
судового провадження апеляційні
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення, а особою, яка
перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту отримання копії вироку. Якщо
вирок ухвалено без виклику особи, яка
його оскаржує, то строк апеляційного
оскарження для такої особи
обчислюється з дня отримання нею копії
судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя
О.П.Хардіна