Справа № 454/2725/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/175/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 286 ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000109 за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_8 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 27.11.2014 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Белз, Сокальського району Львівської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, інваліда 3 групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

встановила:
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 з потерпілим ОСОБА_6 , подали апеляційну скаргу із змінами, прокурор прокуратури Львівської області подав апеляційну скаргу на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 27.11.2014 року яким ОСОБА_9 , визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.1 п.г Закону України Про амністію від 08.04.2014 року ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного судом покарання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди заподіяної злочином залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь держави 4040 грн. 34 коп. витрат за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Адвокат ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_6 оскаржили вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 та просили даний вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції
Апелянти покликаються, що вирок є незаконним і він підлягає скасуванню у зв`язку з однобічністю, неповнотою досудового та судового розгляду, істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.
Акцентують, що ОСОБА_9 керував транспортним засобом мотоциклом, яким заволодів незаконно та без відповідних документів, також у нього відсутнє посвідчення водія. Наголошує, що ОСОБА_9 керував мотоциклом без коляски, який пристосований до руху виключно із причіпною коляскою, будучи в стані алкогольного сп`яніння, його поведінка після ДТП була неадекватною, рухи неконтрольовані, поведінка агресивна і він використовував нецензурну лайку. Працівникам міліції ОСОБА_9 вчинив непокору, через що до нього були застосовані засоби фізичного впливу, оскільки ОСОБА_9 вчинив бійку. Причиною такої поведінки було алкогольне сп`яніння. Однак суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_12 про вживання обвинуваченим алкоголю, обмежився лише довідкою про відсутність алкоголю.
Наголошують, що суд першої інстанції у вироку вказав, що потерпілий під час ДТП йшов по середині дороги, хоча за свідченнями потерпілого та свідка ОСОБА_13 , ДТП відбулося по лівій стороні ділянки дороги. Щодо речового доказу мотоциклу то такий, за вироком суду першої інстанції, повернутий дідові ОСОБА_14 , який, за словами батька обвинуваченого, помер.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 , просить вирок скасувати в частині вирішення питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та в цій частині призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Покликається, що ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону України Про амністію від 08.04.2014 року, при цьому цивільний позов потерпілого залишено без розгляду з правом звернення по даному позову в порядку цивільного судочинства.
Покликається, що цивільний позов залишається без розгляду лише у випадку виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення до вчинення кримінального провадження.
Згідно діючого кримінального процесуального закону цивільний позов не може бути залишений без розгляду з мотивів звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону України про амністію, оскільки в силу п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
На вказані апеляційні скарги адвокат ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав свої заперечення в яких вказує, що вирок суду першої інстанції є законним та просить залишити його без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 18.07.2011 року о 00.30 год., керуючи мотоциклом марки „Днепр-11", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , їдучи автодорогою сполученням Червоноград - Рава-Руська, в м.Белз Сокальського району Львівської області, без захисного мотошолому, в темну пору доби, в порушення вимог п.п.1.2, 1.3, 1.5, 2.3 п. "б, г, д" 11.2,31.1, 31.4.1 п.а Правил дорожнього руху України, проявивши злочинну недбалість до дорожньої обстановки, будучи не уважним, допустив відволікання від керування мотоциклом та від дорожньої обстановки, створивши загрозу безпеці дорожнього руху як наслідок виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому діалізів правої гомілки, перелому склепіння черепа, забою головного мозку середнього ступеню важкості, перелому поперечних відростків 3-х поперекових хребців справа, синців та саден на голові, на тулубі, на кінцівках, рани на правій гомілці, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2073 від 12.08.2011 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора та заперечив апеляційну скаргу потерпілого та його представника, міркування обвинуваченого ОСОБА_9 , підтримане адвокатом ОСОБА_11 , про залишення вироку суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг апелянтів із змінами - без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга із змінами адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого, підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку та на підставі зібраних по справі доказів, яким суд надав належну правову оцінку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.286 КК України та застосовано ст. 1 п."ґ" Закону України "Про амністію у 2014 році" в результаті чого звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, вчиненому з необережності та за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам.
В апеляційних скаргах не оскаржується доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій по ч.2 ст. 286 КК України.
Покликання апелянта адвоката ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не врахував того, що під час вчинення злочину, відповідно до показів деяких свідків, обвинувачений перебув у стані алкогольного сп`яніння є безпідставним. Судом першої інстанції встановлено факт, який по справі ніким не оскаржувався, відсутності алкоголю в крові обвинуваченого ОСОБА_9 про що вказано у висновку Сокальської центральної лікарні № 094, зроблений о 04 год. 00 хв. 18.07.2011 року, за підписом лікаря ОСОБА_15 .
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому, як вбачається із обвинувального акта, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , то у ньому не зазначено, що останній вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і дана обставина не інкримінувалась йому як обставина, що обтяжує покарання. Одночасно у матеріалах справи відсутні будь - які медичні документи, які б вказували на те, що 18.07.2011 року (тобто під час вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчиненого ним злочину, обставин, що пом`якшують покарання. Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено та з огляду на те, що ОСОБА_9 вчинив злочин з необережності, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, та на підставі клопотання ОСОБА_9 суд першої інстанції обґрунтовано застосував до нього Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року та звільнив його від відбування покарання у відповідності до вимог п. "г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, оскільки ОСОБА_9 , станом на час прийняття вказаного Закону, був визнаний інвалідом третьої групи.
Отже, підстав для скасування вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.
Також матеріалами справи спростовується покликання апелянта про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_9 прав водія (а.с.9 т.1).

Судом першої інстанції правильно було вирішено у вироку долю речового доказу мотоцикла, який повернуто його власнику ОСОБА_14 (дідові обвинуваченого), оскільки будь-яких письмових документів про про смерть ОСОБА_14 суду надано не було. Покликання апелянтів про те, що судом першої інстанції у вироку неправильно вказав місце перебування потерпілого на момент ДТП, не відповідає дійсності, оскільки суд першої інстанції дослідив обставини кримінального провадження, врахував при цьому покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_16 , про те, що вони йшли по лівій стороні дороги, по обочині.

Статтею 8 ЗаконуУкраїни "Про амністію" передбачено перелік осіб щодо яких амністія не може бути застосована. По даній справі щодо ОСОБА_9 обставин котрі виключали б застосування амністії немає.
Відповідно до ст.9 виконання цього Закону покладається на суди і може мати місце в тому числі і за ініціативою засудженого. По справі має місце ініціатива від засудженого.
Таким чином суд першої інстанції мав всі, передбачені Законом, підстави для звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання у зв`язку з амністією.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Згідно матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 звернувся з позовною заявою про стягнення із ОСОБА_9 на його користь 24 000 грн. матеріальної шкоди і 500 000 грн. моральної шкоди, яка судом першої інстанції не була вирішена у відповідності до діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Водночас, відповідно до вимог ч.3 ст.129 КПК України при ухвалені вироку цивільний позов може бути залишений без розгляду лише у випадках виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, цивільний позов залишається без розгляду, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник (крім випадків коли від них надійшло клопотання про розгляд позову за їх відсутності, або коли обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнали пред`явлений позов).

Аналіз норм кримінального процесуального закону (ст.129 КПК України) дає підстави вважати, що позов залишається без розгляду також і у випадку, коли під час здійснення судового розгляду щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження на підставі ч.4 ст.286 КПК України звернулася до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Таким чином, цивільний позов не може бути залишений без розгляду з мотивів звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону України про амністію, оскільки в силу п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції залишено без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином мотивуючи звільненням обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році.

Перелічене вище є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до положень ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в частині щодо вирішення цивільного позову.
Керуючись ст.ст.129, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу із змінами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , - задоволити частково, апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_8 - задоволити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 27.11.2014 року відносно ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову скасувати, кримінальне провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: