Справа № 355/201/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/59/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
прокурора - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області капітан міліції ОСОБА_10 за погодженням з Баришівським міжрайонним прокурором Київської області старшим радником юстиції ОСОБА_11 , 02.02.2015 року звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигладі тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування №0001141, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що 22.11.2011 року близько 20.00 години ОСОБА_8 знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_12 .
В ході сварки, ОСОБА_8 маючи прямий умисел на спричинення тільних ушкоджень ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи свої дії і наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому кулаками рук один удар в ніс, по одному удару в область обох очей, один удар в лобно-скроневу ділянку голови, та не менш ніж по одному удару ногами в ліву та праву частину грудної клітини в область 3-6 ребер ліворуч, 4-6 ребра праворуч, а також один удар ногами в ліву частину епігастральної області живота.
Після чого ОСОБА_8 взяв за вхідними дверима кімнати, в якій вони знаходилися, дерев`яну биту та наніс ОСОБА_13 дерев`яною битою один удар в задню частину лівої тім`яної ділянки голови, один удар в ліву частину потиличної ділянки голови. Від нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер на місці.
У діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року було задоволено клопотання слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . Застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят днів), обчислюючи строк тримання під вартою з 03.02.2015. Строк тримання під вартою до 24 годин 04.04.2015.
На вказану ухвалу ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, призначивши більш м`яку міру запобіжного заходу, домашній арешт або особисте зобов`язання. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказує, що при постановлені ухвали від 03 лютого 2015 року слідчий суддя порушив п.п. 1, 4, 6 ст. 178 КПК України, а саме: судом не враховано, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 давали непослідовні, нелогічні та такі, що різняться між собою покази та є зацікавленими особами, які в подальшому можуть бути підозрюваними; судом не враховано, що проживає підозрюваний з матір`ю, двома сестрами та неповнолітніми племінниками і на даний час їм дуже тяжко без його допомоги; судом не враховано те, що підозрюваний характеризується за місцем роботи позитивно. Також зазначав, що 02 лютого 2015 року написав відмову від захисника ОСОБА_16 , оскільки вона приймала участь в судовій справі в 2012 році і він їй не довіряє, а тому порушено його право на захист.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, підозрюваного та захисника, які просили задовольнити апеляційну скарги, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу (ст. ст. 177, 178, 197, 199 КПК України).

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176 - 178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливе у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що особа може ухилитися від слідства і суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність. А також наявність всіх обставин, що визначені у ст.ст. 177, 194 КПК України.
Проте такі дані у клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні.
Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 та ст.9 КПК України законність є однією із засад кримінального провадження яка полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор, слідчий та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, інших актів законодавства.
Колегією суддів встановлено, що 8.12.2011 СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо ОСОБА_8 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Дана справа неодноразово поверталась прокурору Баришівського району для організації та проведення додаткового розслідування.
12.11.2014 року ухвалою Апеляційного суду Київської області кримінальну справу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 повернуто прокурору для організації проведення додаткового розслідування.
15.12.2014 року старшим слідчим СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_17 внесено відомості до ЄРДР №0001141 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
2 лютого 2015 ОСОБА_8 оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Санкція статті передбачає покарання до десяти років позбавлення волі. Має постійне місце проживання та до арешту працював. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Також, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зі слів підозрюваного і прокурора було встановлено, що ОСОБА_8 перебуває під вартою вже дуже тривалий час, а саме з 8 грудня 2011 року.
Крім того, в ході апеляційного розгляду встановлено, що кримінальна справа щодо ОСОБА_8 тривалий час перебувала на стадії досудового розслідування. Але прокурор в судовому засіданні не зміг пояснити, який строк по даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, в ході якого тримання під вартою особи відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України не повинно перевищувати 12 місяців.
Ні зі змісту подання , ні зі змісту долучених до нього матеріалів не вбачається з якого часу необхідно рахувати строк тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки він вже дуже тривалий час перебуває під вартою.
Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивує його тим, що підозрюваний не працює, вчинив тяжкий умисний злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків цього провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Однак, чим саме підтверджується наявність ризиків, зазначених у клопотанні та чому він прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжний заходів щодо підозрюваного, в клопотанні слідчого не зазначено. Не довів цих обставин і прокурор як при розгляді клопотання слідчим суддею, так і при даному розгляді справи апеляційним судом.
Колегія суддів зазначає, що слідчим в порушення вимог ч. 3 ст. 184 КПК України, до клопотання не додано підтвердження про надання підозрюваному копій клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
На зазначені вище порушення слідчий суддя належної уваги не звернув.
Оскільки слідчим в клопотанні не зазначено та не надано слідчому судді докази про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та не доведено це і про апеляційному розгляді, колегія суддів вважає, що обрання за таких обставин запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 є безпідставним.
З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , є така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 194, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - скасувати.
Ухвалити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

С У Д Д І: