У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Cудової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Паневіна В.О., Школярова В.Ф.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 23 січня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Галицького районного суду м.
Львова від 8 серпня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області
від 17 жовтня 2006 року.

Вироком Галицького районного суду м.
Львова від 8 серпня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше неодноразово судиму,

засуджено:
- за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за
ст. 395 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю цих злочинів ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді 3 років 6
місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 17 жовтня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винною та засуджено за
незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів, у тому числі особливо
небезпечних, без мети збуту, вчинені повторно в період з 5 вересня 2005 року по
20 лютого 2006 року, та у порушенні правил адміністративного нагляду за
обставин, викладених у вироку.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1
просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд,
посилаючись на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, а
також те, що суддя, який розглядав справу по суті обвинувачення, підлягав відводу,
оскільки брав участь в обранні їй запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винність засудженої ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй
злочинів за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджені
показаннями самої засудженої, яка під час досудового слідства та у судовому
засіданні повністю визнала свою вину у їх вчиненні, у зв'язку з чим фактичні
обставини справи на підставі ст. 299 КПК
України судом не досліджувалися. Порушень вимог зазначеного закону судом не
допущено. Тому оспорювати фактичні обставини, які ОСОБА_1 повністю визнала під
час розгляду справи у суді першої інстанції, вона не вправі.

Крім того, доводи засудженої ОСОБА_1
про однобічність та неповноту досудового і судового слідства, визначення яких
дано у ст. 368 КПК України, в силу ч. 3
ст. 398 КПК України не є предметом дослідження та перевірки і касаційним судом.

Тому з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин судом першої
інстанції, злочинні дії засудженої ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309
та ст.395 КК України.

Що ж стосується посилань засудженої на
те, що суддя, який розглядав справу по суті обвинувачення, підлягав відводу,
оскільки брав участь в обранні їй запобіжного заходу у виді взяття під варту,
то вони є безпідставними, оскільки не грунтуються на матеріалах справи. Як
видно із справи, постанову про обрання запобіжного заходу у виді взяття під
варту ОСОБА_1 було постановлено під головуванням судді Олексієнко М.Ю. (а.с.
239), а справу по суті обвинувачення ОСОБА_1 розглянуто під головуванням судді
Кушнерика М.П. (а.с. 300). Тому законних підстав для скасування судових рішень
за цими доводами засудженої немає.

Перевіркою матеріалів справи касаційним
судом також встановлено, що органами досудового слідства, судами першої і
апеляційної інстанції порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б
тягнули безумовне скасування постановлених щодо засудженої ОСОБА_1 судових
рішень, у справі не допущено.

Покарання засудженій ОСОБА_1 суд
призначив відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості
вчинених злочинів, даних про її особу та обставин, що пом'якшують покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційної скарги засудженої ОСОБА_1
відмовити.

СУДДІ :

Міщенко С.М. Паневін
В.О. Школяров В.Ф.