АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/626/15 Справа № 206/7106/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001439 від 20 серпня 2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Дніпропетровська, громадянку України, з середньою технічною освітою, розлучену, яка має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

було засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

15 серпня 2014 року приблизно о 8 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , вчинила сварку з матір`ю ОСОБА_9 , в ході якої у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень матері. Реалізуючи його, ОСОБА_7 того ж дня близько 8 години 35 хвилин, знаходячись в кухні вказаного будинку, навмисно нанесла один удар кулаком правої руки в лоб ОСОБА_9 та один удар кулаком лівої руки у обличчя потерпілої, а також нанесла один удар кулаком правої руки в область лівої молочної залози та п`ять ударів кулаками обох рук в область правого та лівого плеча потерпілої ОСОБА_9 , від чого остання впала на підлогу. В результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: тринадцяти синців по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по передній поверхні лівого плеча у верхній та середній третинах, по задній поверхні лівого плеча у середній та нижній третинах, в проекції верхньо-зовнішнього квадранту лівої молочної залози, по передній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третині, двох саден по задній поверхні лівого плеча у середній третині на тлі синців, які згідно з висновком судово-медичного експерта від 08 вересня 2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції через суттєву неповноту досудового розслідування та судового розгляду. Зазначають, що органом досудового розслідування не було допитано всіх можливих свідків заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а саме сусідів, які б дали пояснення про стосунки, які склалися між потерпілою та обвинуваченою; не проведено слідчого експерименту за участю обвинуваченої та її доньки ОСОБА_10 та одночасного допиту зазначених осіб з потерпілою та ОСОБА_11 , що, на думку сторони захисту, свідчить про порушення права на захист обвинуваченої. Апелянти вважають, що показання потерпілої, які покладено в основу обвинувального вироку, мають істотні суперечності щодо причин та обставин сварки, а також зазначають, що у вироку суду викладено показання потерпілої, які вона у судовому засіданні не давала, її показання не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , суд не взяв до уваги, що між обвинуваченою та цим свідком склалися давні неприязні стосунки, що є підставою для умисної обмови ОСОБА_7 з його боку. Крім того, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит сусідів, які у день заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень бачили, як зранку вона та протягом дня довгий час поралася на городі, добре себе почувала. Інших доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, не встановлено, тому, на думку апелянтів, суд за наявності підстав для виправдання обвинуваченої незаконно ухвалив обвинувальний вирок.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена та її захисник підтримали свої апеляційні вимоги в повному обсязі, просили вирок суду першої інстанції скасувати з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження з підстав, які зазначено в апеляції. ОСОБА_7 заперечувала свою причетність до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, наполягала на тому, що з матір`ю має добрі стосунки, вважає, що побити потерпілу міг її брат ОСОБА_11 .

Прокурор ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, позиції обвинуваченої, її захисника та прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає на таких підставах.

Суд правильно встановив фактичні обставини і зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин. Такий висновок ґрунтується на доказах, ретельно перевірених у судовому засіданні, належно оцінених судом і детально наведених у вироку.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої та захисника на те, що досудове розслідування у справі та судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно, необ`єктивно, що призвело до істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, а висновки суду не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку. Таких порушень кримінального процесуального закону, які б були суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, про недоведеність вини в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції ґрунтується на неупередженій оцінці безпосередньо досліджених ним доказів та на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 хоч і не визнала вину у вчиненні злочину, але не заперечувала, що між нею та матір`ю склалися неприязні стосунки, 15 серпня 2014 року вранці між ними був конфлікт.

Суд обґрунтовано визнав достовірними показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , які вони давали в судовому засіданні та які є послідовними і такими, що узгоджуються між собою. Перевіркою технічного запису судового розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги про неправильне викладення у вироку показань потерпілої є надуманими, тому задоволенню не підлягають. Потерпіла ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження стверджувала, що саме її донька ОСОБА_7 15 серпня 2014 року близько 8 години 30 хвилин за місцем проживання під час конфлікту з матір`ю умисно нанесла їй руками численні удари в обличчя, грудну клітину, по тулубу, рукам. Потерпіла втратила рівновагу та впала, з носу пішла кров. На крики ОСОБА_9 та ОСОБА_7 прибігли ОСОБА_11 , який є сином потерпілої та рідним братом ОСОБА_7 і проживає з ними в одному будинку, а також онука потерпілої і донька обвинуваченої ОСОБА_12 . У судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що був свідком конфлікту та бачив, як обвинувачена ОСОБА_7 утримувала матір за руки, почав їх розбороняти, бачив кров на обличчі матері, яка пішла умиватися. Потерпіла та ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_13 особисто бачила сліди побиття потерпілої та підтримувала поведінку матері, казала, що так бабусі і треба.

Свідок ОСОБА_12 хоч і не підтвердила показання ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , але зазначила, що з потерпілою у неї та її матері були неприязні стосунки, пояснила, що під час побиття її матері ОСОБА_11 15 серпня 2014 року бабуся, тобто потерпіла ОСОБА_9 , знаходилася в кухні та стояла поруч.

Під час судового розгляду були ретельно перевірені та свого підтвердження не знайшли доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 про те, що потерпіла ОСОБА_9 ножем намагалася заподіяти тілесні ушкодження обвинуваченій, разом з сином ОСОБА_11 била ОСОБА_7 .

Крім того, судом беззаперечно встановлено, що під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій 15 серпня 2014 року між нею та її сином конфлікту не було.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, доводи апеляції обвинуваченої та її захисника про заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень іншою особою, в інший час, умисною обмовою обвинуваченої її братом ОСОБА_11 , оскільки судом першої інстанції встановлено, що до 15 серпня 2014 року потерпіла ОСОБА_9 не мала тілесних ушкоджень, в приміщенні кухні до появи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 знаходилася лише з ОСОБА_7 . Обвинувачена, потерпіла та свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_11 показали, що коли ОСОБА_9 пішла вмиватися, ОСОБА_7 з донькою вийшли з дому і не поверталися. Викладені факти свідчать про те, що інша особа, крім обвинуваченої ОСОБА_7 , цього дня не могла заподіяти тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 .

Свої показання про обставини, локалізацію та механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 підтвердила в ході проведення слідчого експерименту. ( т.1 а.п. 40-44).

За висновками судово-медичних експертиз від 18 серпня 2014 року, 08 вересня 2014 року, від 24 жовтня 2014 року у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді 13-ти синців по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по середній поверхні лівого плеча у верхній та середній третинах, по задній поверхні лівого плеча у верхній та середній третинах, по задній поверхні лівого плеча у верхній та середній третинах, в проекції верхньо-зовнішнього квадранту лівої молочної залози, по передній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третині; двох саден по задній поверхні лівого плеча у середній третині на тлі синців, які спричиненні від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує потерпіла, тобто 15 серпня 2014 року; характер та локалізація виявлених у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх утворення, на які вказала потерпіла ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту.( т.1 а.п. 10-11, 21-22, 50-51).

Допитана у судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_14 підтвердила висновки судово-медичної експертизи та пояснила, що пізніше 15 серпня 2014 року виявлені у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження утворитися не могли, зазначений потерпілою в ході слідчого експерименту механізм заподіяння тілесних ушкоджень не суперечить встановленим під час проведення судово-медичних експертиз медичним даним.

Крім того, з дослідженої судом характеристики ОСОБА_7 (т.1 а.п. 76) вбачається, що обвинувачена характеризується з боку сусідів як високомірна людина, мати неодноразово скаржилася на поведінку доньки, підтверджувала наявністю побоїв після сімейних скандалів.

Таким чином, сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення злочину, спосіб, кількість характер і локалізація тілесних ушкоджень, стосунки між потерпілою та обвинуваченою, вказують на спрямованість умислу обвинуваченої ОСОБА_7 на спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст. 125 КК України є правильною.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування захисник ОСОБА_8 своє клопотання про допит свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 належним чином не обґрунтувала, у зв`язку з чим слідчим у задоволенні даного клопотання було відмовлено (т.1 а.п. 69-70). Під час відкриття матеріалів провадження сторона захисту не повідомила про наявність інших свідків, ніж тих, яких було зазначено раніше у клопотанні слідчому. (т.1 а.п. 79). В ході судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , показання яких суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки зазначені особи тільки охарактеризували обвинувачену, але не були очевидцями сварки в домі за місцем її проживання та потерпілої. Тому доводи апеляційної скарги про неповноту досудового розслідування та судового розгляду, під час якого не було допитано сусідів потерпілої, які 15 серпня 2014 року бачили, що вона була здорова та працювала на городі, є необґрунтованими.

Не підтверджені матеріалами провадження й доводи апеляції про порушення права на захист, яке виразилося в непроведенні органом досудового розслідування слідчого експерименту та одночасного допиту ОСОБА_7 з потерпілою ОСОБА_9 і свідком ОСОБА_11 . Обвинувачена ОСОБА_7 як в ході досудового розслідування так і в суді вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавала, свою причетність до заподіяння тілесних ушкоджень матері заперечувала, тому у органа досудового розслідування не було передбачених ст. 240 КПК України підстав для проведення слідчого експерименту. Відповідно до вимог частини 9 статті 224 КПК України проведення одночасного допиту осіб є правом, а не обов`язком слідчого чи прокурора. З урахуванням встановленого ст. 23 КПК України принципу безпосереднього дослідження доказів судом, непроведення одночасного допиту між обвинуваченою, потерпілою ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_11 ніяким чином не вплинуло на повноту та об`єктивність судового розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 доводи є надуманими, необґрунтованими, не відповідають матеріалам кримінального провадження та спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Тому відсутні підстави для задоволення зазначеної апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2015 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який знаходиться під вартою, в той же строк з дня отримання ухвали апеляційного суду.

Судді:
______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4