Справа № 362/327/15-к
Провадження № 1-кп/362/63/15
ВИРОК
Іменем України
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого,має дітей, 2005 і 2012 р.н., офіційного місця роботи не має , раніше не судимого ( згідно ст. 89 КК України ),-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
25.10.14,близько 17 години ОСОБА_7 , знаходився в одній із кімнат будинку АДРЕСА_1 , де разом зі своїм вітчимом ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв , між ними розпочалася словесна сварка , у ході якої у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп,яніння , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, виник намір на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір , діючи умисно, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 декілька ударів правою рукою , зібраною в кулак , в обличчя, в результаті чого ОСОБА_9 впав на підлогу кімнати. У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, нахилився до потерпілого та продовжив наносити багаточисельні удари руками, зібраними в кулак, в район грудної клітини та голови ОСОБА_9 . Від отриманих тілесних ушкоджень останній ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у вказаному будинку, помер.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №581 від 17.12.14 у трупа ОСОБА_9 виявлено: синці та садна на обличчі, розрив лівої вушної раковини, синці на тулубі, підшкірна емфізема грудної клітки, перелом грудини , численні двосторонні переломи ребер, крововиливи у плевральні порожнини, розрив легеневої плеври лівої лігені.
Смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми грудей у вигляді синців на тулубі, підшкірної емфіземи грудної клітки, перелому грудини, чисельних двосторонніх переломів ребер , крововиливів у плевральні порожнини , розриву легеневої плеври лівої легені. Між виявленими травмами та настанням смерті існує прямий причинний зв,язок. Дана тупа травма грудей відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в скоєнні описаного в цьому вироку злочину визнав частково і суду пояснив, що проживає на одному подвір,ї з матір,ю і вітчимом - ОСОБА_9 , але в іншій половині будинку. Вітчим проживав з ними протягом 15 років, зловживав спиртними напоями, але відносини були нормальні, декілька разів спиртні напої вживали разом, конфлікти були, але рідко. За два дні до цих подій, що сталися 25.10.14 року, вітчим вигнав з дому матір, і та пішла жити до сестри. В той день він хотів поговорити з вітчимом саме за це, почали з,ясовувати стосунки і вітчим вдарив його першим. Вітчим був в сильному алкогольному сп,янінні, він же був тверезий. Він/обвинувачений/, був в той день на костилях, оскільки місяців за 6 до цього, попав в ДТП, коли їхав пасажиром на мотоциклі, дуже пошкодив ногу, переніс операцію, йому був поставлений апарат ОСОБА_10 , а водій загинув. Коли вітчим його вдарив, він його відштовхнув, вони впали на підлогу, він зверху на вітчима, і, лежачи на ньому, наносив йому удари руками по обличчю, оскільки вітчим також його бив. Потім вони піднялися, вітчим пішов до кімнати, а він пішов до своєї половини будинку. На той час ніяких видимих пошкоджень у вітчима не бачив. До вітчима зайшов наступного дня ввечері, щоб подивитись, в якому той стані. Вітчим лежав на кроваті, тільки скаржився на біль у грудях, але на подушці він побачив кров. Він запропонував викликати йому швидку допомогу, але той не погодився. В цей же день зранку бачив, що приходила мати , поралась по господарству, а чи виходив з хати вітчим, не бачив, чи приходили якісь сторонні особи, також не бачив.Матері він розповідав про конфлікт, що була сварка і бійка. А наступного дня від працівників міліції дізнався, що вітчим помер, а оскільки він розповів, що він вдарив вітчима, його затримали. Вину свою визнає частково тому, що не бив вітчима ногами через свій стан, а тільки бив по обличчю, можливо ребра зламані тому, що він впав на вітчима. Але шкодує за тим, що сталося, просить його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що перебувала з потерпілим ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі протягом 15 років. Добре жили тільки 4 роки, а останні роки ОСОБА_9 ніде не працював, зловживав спиртними напоями, неодноразово лікувався від алкоголізму, останній раз в м. Харкові в реабілітаційному центрі, звідки він втік. Але вони його жаліли, вмовляли, бо близьких родичів у нього не було, тільки брат, який живе далеко. Син спиртними напоями не зловживає, п,є як вся молодь. Десь 22.10.14 після чергового конфлікту з ОСОБА_9 вона пішла з дому, але сину нічого не казала, бо він завжди намагався її захищати, але словесно. В той день, 25.10.14, коли стався конфлікт між сином і ОСОБА_9 , її вдома не було. Вона прийшла поратись по господарству наступного дня. Коли зайшла в хату, то побачила, що дуже накурено, на столі розірвана клейонка. Чоловік розповів про конфлікт між ним і сином, але сказав, що він винен сам, скаржився, що болять ребра, але на ребра він скаржився і раніше, оскільки після пасхи в нетверезому стані попав під дрова у сусіда, і вона його витягувала. Але викликати швидку не просив, сказав, що все минеться. Вона бачила кров у нього на вусі, кров йому змила, запропонувала викликати швидку, він заперечив, попросив похмелитись, його трусило, але вона не дала. А наступного дня, коли вона прийшла, побачила, що він лежить на підлозі, і ніби у нього крововилив. Вона подзвонила дільничному, той прийшов, позвав сина. Претензій до сина вона не має, просить його не позбавляти волі, врахувати його стан здоров,я
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 є її двоюрідним братом . Хоч і проживає з ним в одному селі, але далеко, тому зустрічались дуже рідко, до того ж він був важкою людиною, як вип,є, дуже неврівноважений. Син також жорстокий, коли вип,є, ні з ким не рахується. А пили обидва: і потерпілий, і обвинувачений. Десь років чотири тому до неї прийшла невістка - ОСОБА_6 вся побита, з,ясувалось, що її жорстоко побив син, просилась пожити. Через рік сталося теж саме. Причина - горілка, коли вип,є становиться некерованим. Звертатися до міліції ОСОБА_6 не хотіла, все таки йшла мова про сина, хоч вона їй і радила. Перед днем, коли помер ОСОБА_9 , до неї приходила ОСОБА_12 і скаржилась, що дома не живе, бо жити неможливо, що все літо прожила у дочки. А 26.10.14 ОСОБА_13 їй передзвонила і повідомила, що ОСОБА_14 , син, сильно побив ОСОБА_9 . Вона їй порадила викликати швидку допомогу. Але та сказала. що в неї немає грошей. А 27го брат вже був мертвий.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що з вересня 2014 року знімала житло у бабусі обвинуваченого по АДРЕСА_1 , навпроти будинку, де живе обвинувачений і його родина. Знає обвинуваченого і його матір, яка приходила до бабусі, але з ними особливо не спілкувалась, що у них були за відносини в сім.ї, сказати не може. Про те, що сталося дізналась від слідчого ОСОБА_16 , який приїздив на місце події в той день. Що розповідала слідчому, який з нею розмовляв на місці в с. Плесецьке, не пам,ятає, оскільки була в неадекватному стані.
Судом вивчені письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження :
· протокол огляду місця події від 27.10.2014 року з ілюстративною фототаблицею, відповідно до якого в будинку АДРЕСА_1 виявлений труп гр. ОСОБА_9 , який знаходиться в положенні сидячі на колінах на підлозі біля раковини, голова повернута праворуч, руки зігнуті в ліктьових суглобах, на светрі плями бурого кольору, в ділянці обох очей багряного кольору синці, виявлено розрив заднього краю лівої вушної раковини, навколо вух засохла кров,на верхній губі садно. В спальні, на стіні праворуч від дверного проходу до ванної кімнати виявлені плями бурого кольору. Такі ж плями виявлені на наволочці подушки і покривалі. При огляді присутній ОСОБА_7 , який пояснив, що 25.10.14 він разом з вітчимом - ОСОБА_9 розпивали спиртні напої, між ними виникла сварка, і він наніс ОСОБА_17 декілька ударів в обличчя кулаком та декілька ударів по тулубу, після чого ОСОБА_17 пішов до своєї кімнати, а він до свого помешкання. На одязі ОСОБА_7 - светрі , спортивних штанах та підошві капців, виявлені плями бурого кольору. /а.с.81-91/;
· висновок експерта № 563 від 28.10.2014, відповідно до якого оглядався ОСОБА_7 на наявність тілесних ушкоджень, будь-яких тілесних ушкоджень у нього не виявлено /а.с. 93/;
· висновок експерта №307 від 17.12.2014 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 , 1957 р.н. виявлено: синці та садна на обличчі, розрив лівої вушної раковини,синці на тулубі,підшкірна емфізема грудної клітки, перелом грудини, численні двосторонні переломи ребер, крововиливи у плевральні порожнини, розрив легеневої плеври лівої легені.
Смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми грудей у вигляді синців на тулубі, підшкірної емфіземи грудної клітки, перелому грудини, численних двосторонніх переломів ребер, крововиливів у плевральні порожнини, розриву легеневої плеври лівої легені. Між травмою та смертю прямий причинний зв,язок. Дана тупа травма грудей відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від дії тупих предметів за 1-2 доби до настання смерті.
Судово-токсикологічним дослідженням крові від трупа ОСОБА_9 наявності етилового спирту на встановлено, що свідчить про те. що на момент смерті покійний був тверезий / а.с.95-96 /
· висновок експерта № 581 від 17.12.2014 року, відповідно до якого синці та садна на обличчі ОСОБА_9 , розрив лівої вушної раковини мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли за 1-2 доби до настання смерті від дії
тупих предметів , якими могли бути і руки чи ноги людини .Індивідуальних ознак
травмуючих предметів при дослідженні тілесних ушкоджень на трупі не виявлено.
Встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень не представляється можливим .
Після отримання всіх тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг здійснювати самостійні дії.
Тілесних ушкоджень , які б свідчили про самооборону покійного, експертизою трупа не виявлено. /а.с. 99-100/;
· висновок експерта №637 від 14.01.2015 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_9 могли виникнути за обставин, на які вказував підозрюваний під час проведення слідчого експерименту /а.с. 103-104/;
· висновок експерта №294 від 26.12.2014, відповідно до якого на наволочці, надісланій на дослідження , вилученій при огляді будинку в АДРЕСА_1 ,виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові на наволочці виявлений антиген А ,а отже ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 / а.с. 109-110/
· висновок експерта № 293 від 29.12.2014 року, відповідно до якого на спортивних штанах, надісланих на дослідження , вилучених при огляді ОСОБА_7 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові на спортивних штанах виявлений антиген А., а отже ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 / а.с.112-113 /
· висновок експерта №295 від 26.12.2014 року, відповідно до якого на підодіяльнику , надісланому на дослідження, вилученому при огляді будинку в АДРЕСА_1 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові на підодіяльнику встановлена група А з ізогемагглотюніном анти-В і антиген А, а отже ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 / а.с. 107-108 /
· висновок експерта № 296 від 23.12.2014 року , відповідно до якого на капці з лівої ноги , надісланих на дослідження, вилучених при огляді ОСОБА_7 ,виявлена кров людини. При визначенні групової належності виявлений антиген А, отже кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 / а.с. 114-115/
· акт №472 від 23.12.2014 року амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи , відповідно до якого ОСОБА_7 під час інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав , а перебував в стані алкогольного сп,яніння, тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними . Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено . Він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Шуст. В.В. страждає на хронічний алкоголізм, потребує лікування від алкоголізму, протипоказань до такого лікування не виявлено. Під час скоєння інкримінованих дій в стані емоційного фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність , не перебував. Про це свідчить відсутність характерної для цих станів динаміки розвитку емоційної реакції. Крім того, він перебував в стані алкогольного сп,яніння, а тому неможливо кваліфікувати його стан як фізіологічний.
При цьому описуючи сомато-неврологічний стан підекспертного, експерти зазначили переважно категоричні судження, схильність до роздратування, але і швидке заспокоювання, намагання показати себе з вигідної сторони. Під час бесіди підтвердив показання, які надавав під час досудового слідства, що вітчим наніс йому удар в щелепу, а він розізлився на нього та почав наносити йому удари кулаком по тулубу. Перебування в нетверезому стані заперечив. Під час обговорення частоти та характеру вживання спиртних напоїв, нещирий, ухильний /а.с.118-119/
· протокол проведення слідчого експерименту від 11.12.2014 року з ілюстративною таблицею з обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 розповів та показав де в будинку по АДРЕСА_1 відбулася сварка і бійка між ним та потерпілим ОСОБА_9 , що потерпілий вдарив його по щоці, він його відштовхнув. Той схопив його за руку, вони впали, він впав на ОСОБА_9 , і наніс йому ще удари по обличчю та голові, при цьомуд , як вбачається з фототаблиці, ОСОБА_7 перебував в положенні сидячи / а.с.120-129 /
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння ,що спричинило смерть потерпілого, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , мало місце; що діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і що у вчиненні цього кримінального правопорушення винен обвинувачений ОСОБА_7 .
Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_7 у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.
При цьому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_7 в частині заперечення нанесення ним ударів кулаком в область тулуба потерпілому ОСОБА_9 , і перебування в нетверезому стані, враховуючи позу в якій він був під час знаходження разом з потерпілим на підлозі, коли наносив йому удари, що не заперечується і самим обвинуваченим , а саме: в положенні сидячі, розташування самого обвинуваченого і тіла потерпілого ОСОБА_9 лівою стороною до нього, що вбачається з фототаблиці протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , наявність, відповідно до висновків судових експертиз, саме на лівій боковій поверхні з переходом на поперек синця площею 25х15 см., і на правій поверхні грудей на рівні соска поширеного синця на площі 12х9 см., розрив хрящової частини заднього краю лівої вушної раковини, синець в лівій лопатковій ділянці, синець на передній поверхні лівої гомілки, лівого колінного суглоба, що свідчить про нанесення ударів в ці області, крім того стверджується і висновками імунологічних експертиз, які виявили кров потерпілого на штанах та лівому капці обвинуваченого ОСОБА_7 , що в своїй сукупності підтверджує вину обвинуваченого. Даних про нанесення ударів будь-якими іншими особами, окрім обвинученого, в судовому засіданні здобуто не було, а тому суд виправдувальні показання підсудного щодо себе розцінює як намагання уникнути відповідальності за тяжкий злочин, і не може розцінювати часткове визнання ним вини як щире каяття, оскільки щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. А враховуючи показання свідка ОСОБА_11 , в частині негативної, жорстокої поведінки обвинуваченого щодо матері, вживання ним спиртних напоїв, висновок амбулаторної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи , відповідно до якої ОСОБА_7 визнаний таким, що страждає на хронічний алкоголізм, а також з урахуванням багаточисельності тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, суд не ставить під сумнів перебування обвинуваченого під час скоєння злочину щодо ОСОБА_9 в нетверезому стані, про що він зазначав під час огляду місця події
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп,яніння.
Крім того, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься, відповідно до ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини його вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, дані про особу обвинуваченого і особу потерпілого, наявність обтяжуючої та відсутність пом,якшуючих обставин.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вчетверте притягується до кримінальної відповідальності, відповідно до витягу з бази даних МВС України /а.с.131 /, за місцем проживання характеризується негативно як особа, що помічалась у порушенні громадського порядку, зловживанні спиртними напоями , притягувалась до відповідальності за вживання наркотичних засобів /а.с.132/, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває /а.с.133,134 /;
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який відноситься до тяжких, відсутності пом,якшуючих обставин, думку потерпілої, яка є матір,ю обвинуваченого, і яка просить не карати сина суворо, приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням буде покарання у виді позбавлення волі, відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України в межах мінімальної санкції, передбаченої ч.2 ст. 121 КК України, враховуючи стан здоров,я обвинуваченого, дані про особу потерпілого, родинні стосунки з потерпілою, мотивацію злочину. Підстав для застосування більш м,якого покарання суд не вбачає.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 7 /семи/ років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу мірою запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 залишити тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з 28 жовтня 2014 року, з моменту поміщення його до ІТТ Васильківського МВ.
Речові докази по справі: підодіяльник з малюнком різної форми, наволочку, светр чоловічий темно-синього кольору, спортивні штани чорного кольору, тапочки коричневого кольору, що знаходяться в камері схову Васильківського МВ в спецпакетах №1740517 і №1740518 - повернути потерпілій ОСОБА_6 , в разі відмови в отриманні - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_7 та прокурору.
Суддя ОСОБА_18