АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/985/15 Справа № 183/3774/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

04 серпня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000600 за апеляційними скаргами прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Новомосковського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, інваліда III групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину 2007 року народження, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
які обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 .

В апеляціях:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду стосовно нього змінити, визнати обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. Разом з тим, мотивуючи свої апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що в дорожньо-транспортній пригоді винен також і обвинувачений ОСОБА_8 .. Не заперечує проти того що він виїхав на зустрічну смугу, щоб об`їхати «коров`яче лайно», але встиг повернутися на свою смугу руху де сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_8 ;

- прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок відповідного до якого визнати винним та призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнити від відбування основного покарання з випробувальним терміном на 1 рік. ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Свої вимоги прокурор мотивує тим що суд в порушення вимог ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначених мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що пред`явлене обвинувачення формулюється на підставі проведеної під час досудового розслідування експертизи, яка вказує, що у даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п.10.1 і 12.3 правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам 12.3 ПДР України з технічної точки зору як раз і знаходилась в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Стосовно обвинуваченого: ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами, звільнено його від відбування призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначено іспитовий строк один рік. На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання;

та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України судом першої інстанції ухвалено виправдувальний вирок, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України

Як вбачається з вироку суду ОСОБА_7 було визнано винним за що 09 вересня 2012 року близько 17 години 45 хвилин, той керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_1 , рухався по шляху Котовка-Перещепино. в напрямку с. Котовка. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «Ореl Vectra» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . По ходу руху водій ОСОБА_7 змінив напрямок руху ліворуч та, перетнувши зустрічну смугу, виїхав на зустрічну смугу руху та частково на зустрічне узбіччя. Водій ОСОБА_8 при виявленні, що автомобіль «ВАЗ 21099» виїхав зустрічну смугу руху та наближається до автомобіля «Ореl Vectra», здійснив виїзд керованого автомобіля на праве узбіччя, але побачивши, що автомобіль «ВАЗ 21099» не повертається на раніше займану смугу руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, та коли «Ореl Vесtга» знаходився на зустрічній смузі руху в даному напрямку відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», який на той час почав повертатися на раніше займану смугу та в момент зіткнення вже знаходився на своїй смузі руху.

Таким чином, водію ОСОБА_7 з моменту виконання маневру з виїздом на зустрічну смугу руху, необхідно було додержуватись безпечного бокового інтервалу між транспортними засобами при зустрічному роз`їзді, що дорівнює 1,6 м, однак в даному випадку інтервал роз`їзду дорівнює 1,1 м, що є меншим ніж безпечний, тобто ОСОБА_7 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху», що сприяло здійсненню вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті ДТП, пасажиру автомобіля «Ореl Vectra» ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани на лобі зліва, синця на латеральній поверхні правого стегна та переломи 5-го і 6-го правих ребер, які утворилися внаслідок ударної дії тупого твердого предмету або о такий, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21-н день.

При цьому, технічна можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду для водія ОСОБА_7 обумовлювало дотримання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходилось в причинному зв`язку з настанням події ДТП, та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

Крім того, суд у вироку зазначив що ОСОБА_8 обвинувачувався в тому що, 09 вересня 2012 року близько 17 години 45 хвилин, той керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_1 , рухався по шляху Котовка-Перещепино. в напрямку с. Котовка. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «Ореl Vectra» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . По ходу руху водій ОСОБА_7 змінив напрямок руху ліворуч та, перетнувши зустрічну смугу, виїхав на зустрічну смугу руху та частково на зустрічне узбіччя. Водій ОСОБА_8 при виявленні, що автомобіль «ВАЗ 21099» виїхав зустрічну смугу руху та наближається до автомобіля «Ореl Vectra», здійснив виїзд керованого автомобіля на праве узбіччя, але побачивши, що автомобіль «ВАЗ 21099» не повертається на раніше займану смугу руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, та коли «Ореl Vесtга» знаходився на зустрічній смузі руху в даному напрямку відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», який на той час почав повертатися на раніше займану смугу та в момент зіткнення вже знаходився на своїй смузі руху.

Таким чином, водію ОСОБА_8 з моменту виїзду автомобіля «ВАЗ 21099» у зустрічному напрямку на смугу руху автомобілю «Ореl Vectra» необхідно було прийняти заходи негайного зниження швидкості аж до зупинки автомобіля «Ореl Vectra», тобто він порушив вимоги п.12.3 ПДР України, що сприяло здійсненню вказаної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому технічна можливість запобігти дану ДТП для водія ОСОБА_8 обумовлювалася дотриманням вимог п.12.3 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням події ДТП, і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати їх.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення потерпілого, обвинувачених та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Твердження прокурора що суд при ухвалені виправдувального вироку стосовно ОСОБА_8 порушив вимоги ст. 374 КПК України, так як не навів у мотивувальній частині вироку обвинувачення, яке пред`являлось особі і визнане судом недоведеним, а також не навів підстави для виправдання, є такими що не відповідають дійсності. З технічного запису, апеляцій та пояснень обвинувачених вбачається, що ніким з них не ставиться під сумнів встановлені судом фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Також, з вироку суду 1 інстанції вбачається, що у відповідності до ст. 374 КПК України, суд зазначив формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним стосовно ОСОБА_7 , обґрунтував їх безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, та прийшов до висновку про наявність в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Також суд у вироку навів обвинувачення висунуте ОСОБА_8 навів мотиви з яких вважає дії обвинуваченого ОСОБА_8 такими що не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Так, суд безпосередньо дослідив докази, якими прокурор обґрунтував доведеність вини обох обвинувачених у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, зокрема протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.09.2012р.; протоколи слідчих експериментів зі схемами та фототаблицями за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 26.02.2013р., де кожний із них розказав та показав за яких обставин сталося д.т.п. за їх участю; судову автотехнічну експертизу №70/27-148 від 14.03.2013р, у відповідності до ст. 356 КПК України допитав у судовому засіданні експерта ОСОБА_11 щодо роз`яснення вказаного висновку та сукупності з іншими доказами, у відповідності до ст.94 КПК України дав відповідну оцінку.

Твердження прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , що виправдовуючи ОСОБА_8 суд не врахував висновки експерта, де зазначено що обидва учасники д.т.п. винні, є безпідставними. Виходячи з положень ст.101 КПК України де вказано, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або для органу яке здійснює провадження. З метою всебічного та повного розгляду кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, судом було досліджено в судовому засіданні, крім вищезазначених доказів, також і зазначену експертизу на яку посилається прокурор, та допитано з цього приводу експерта. Та з урахуванням всіх доказів в їх сукупності суд у вироку належним чином мотивував чому він в частині не визнання невідповідності дій ОСОБА_8 вимогам п.12.3 ПДР України, які, згідно висновків експерта знаходяться в причинному зв`язку з д.т.п., прийшов до висновку що дії водія ОСОБА_8 не містять порушень правил дорожнього руху, зазначивши що експерт виходив лише з місця зіткнення автомобілів без урахування послідовності дій кожного водія яке передувало д.т.п.
Таким чином суд першої інстанції на основі повного і всебічного з`ясованих обставин, які були досліджені в судовому засіданні, належним чином мотивував своє рішення, яке колегія судів вважає законним і обґрунтованим. Досліджені судом першої інстанції всі докази є достовірними, допустимими та належними.

Порушень в ході судового розгляду вимог кримінального процесуального законодавства, які могли бути підставою для скасування або зміни вироку суду, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Що стосується доводів апеляції прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання внаслідок його м`якості, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 3 років обмеження волі без позбавленням права керування транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України до основного покарання, суд першої інстанції, у відповідності до положень ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_7 злочину, який відноситься до необережного невеликого ступеню тяжкості, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом, позитивно характеризується так і доводи, на які вказує обвинувачений в своїй апеляційній скарзі. Також суд обґрунтовано задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі акту амністії.

Тому доводи апеляції прокурора про незаконність виправдувального вироку відносно ОСОБА_8 та про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання внаслідок його м`якості, колегія суддів вважає безпідставними.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п «г» Закону України «Про амністію у 2014р», а

ОСОБА_8 якому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,- виправдано, у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення, залишити без змін.
Апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3