Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Жука В.Г. і Гошовської Т.В.,
розглянула в судовому засіданні 25 вересня 2008 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням заступника
прокурора Одеської області на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 3 липня 2007 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
раніше не судиму,
засуджено за ч. 4 ст. 191 КК
України до позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з обліком, зберіганням і розпорядженням матеріальними
цінностями чи займатися певною діяльністю, пов'язаною з матеріальними
цінностями строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування
основного та додаткового покарання з іспитовим строком на 2 роки.
В апеляційному порядку вирок не
ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона, працюючи
начальником Озернянського відділу поштового зв'язку Ізмаїльського центру
поштового зв'язку № 1 в Одеській області, у жовтні 2006 року заволоділа шляхом
завдала державі збиткиу великих розмірах.
У касаційному поданні порушується
питання про скасування вироку у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
направлення справи на новий судовий розгляд. Зазначається, що суд незаконно
звільнив ОСОБА_1 від додаткового покарання та чітко не сформулював у
резолютивній частині вироку, які саме посади не повинна обіймати ОСОБА_1 та
якою вона не повинна займатися діяльністю.
Заслухавши доповідача, прокурора,
яка підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає,
що подання підягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 398 КПК
України підставою для скасування чи зміни вироку, ухвали чи постанови є істотне
порушення кримінально-процесуального закону.
неправильне застосування кримінального закону та невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Суд визнав доведеною винність
ОСОБА_1 у вчиненому злочині, яка грунтується на допустимих і достатніх доказах,
котрі ретельно досліджені у судовому засіданні і такі висновки суду не
оспорюються у поданні.
Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1
за ч. 4 ст. 191 КК України також не оспорюється у поданні.
Проте, при призначенні покарання
суд, звільняючи ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України від покарання, звільнив її як від основного покарання, так і
від додаткового покарання у виді побавлення права обіймати певні посади або
займатися певною діяльністю. Відповідно до вимог ст. 77 КК України у разі
звільнення від відбування покарання з випробуванням, зокрема, може бути
призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади
або займатися певною діяльністю, яке виконується реально.
У резолютивній частині вироку
чітко сформульовано рішення суду, якою
саме діяльністю, що пов'язана з матеріальними цінностями ОСОБА_1 не
повинна займатися. Водоночас судом сформульоване
паралельне рішення щодо заборони займатися діяльністю, пов'язаною з матеріальними цінностями, яка носить
неконкретний характер і є зайвим.
За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вирок підлягає зміні, тобто має бути виключено із резолютивної
частини вироку фразу про заборону ОСОБА_1 займатися певною діяльністю.
Керуючись ст. ст. 395, 396
КПК України, колегія суддів
касаційне подання заступника
прокурора Одеської області задовольнити частково.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 3 липня 2007 року
щодо ОСОБА_1 змінити, виключити із резолютивної частини вироку фразу “чи
займатися певною діяльністю, пов'язаною з матеріальними цінностями”. В решті
вирок залишити без зміни.

Судді:

В.М. Верещак В.Г. Жук Т.В. Гошовська