Справа № 11-993- 2007 р . Головуючий у 1-й
інстанції: Батченко О.В.,
Категорія: ст. 149 ч.3 КК України Доповідач
апел.інст - Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Карпія В.М. ,

суддів Гулого В.П., Тимошевського В.П.,

за
участі прокурора Гаврасієнка
В.О.,

засудженого ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_2

25
жовтня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 , на вирок
Центрального районного суду м. Миколаєва
від 04 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка Донецької області, громадянин України, з вищою освітою, проживаючий в АДРЕСА_1, не судимий,

-засуджений:
за ч.2 ст. 149 КК України( в редакції 05.04. 2001 р) до
покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без застосування конфіскації
майна;

за
ч.2 ст.
303 КК України (в редакції 05.04. 2001 р.) до покарання у виді позбавлення
волі на строк 3 роки;

за ч.
1 ст.
263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк З роки.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим , остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі
на строк 5 років без застосування конфіскації майна.

-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець М. Миколаєва громадянин України, з середньою
освітою, проживаючий в АДРЕСА_2, не судимий,

-засуджений:
за ч.3 ст. 1-49 КК України (в редакції
-05.04. 2001 р.) з застосуванням
ст. 69 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/2 всього майна
належного йому на праві власності;

-за
ч.3 ст. 303 КК України (в редакції
-05.04. 2001 р.)у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим , остаточно
ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років з конфіскацією
1/2 всього майна належного йому на праві власності.

Постановлено
рішення : цивільні позови потерпілих ОСОБА_4,
ОСОБА_5та ОСОБА_6, залишити без
розгляду.

Згідно з
вироком, ОСОБА_1 визнаний винним у втягненні в зайняття
проституцією, в торгівлі людьми та в
носінні уберіганні придбанні вогнепальної зброї , бойових припасів без
передбаченого законом дозволу, за таких
обставин.

В квітні
2004 року , громадянка республіки Молдова ,
ОСОБА_7, матеріали справи у
відношенні якої виділені в окреме провадження ,
проживаючи в Турції, прибула з
Турецької республіки в м. Миколаїв, з метою пошуку і вербовки осіб жіночої статі
, які вподальшому надавали б платні сексуальні послуги, де за попередньою змовою з ОСОБА_3 ,
домовилися вербувати молодих жінок з числа мешканців М. Миколаєва та
Миколаївської області, потім відправляти
їх в Туреччину, де останні будуть
надавати сексуальні послуги. За кожну завербовану молоду жінку , яку ОСОБА_3 відправить в Туреччину для
ОСОБА_7, остання пообіцяла платити
грошову винагороду в розмірі 500 доларів США.

ОСОБА_3, спілкуючись з молодими жінками , які бажали виїхати за кордон через
матеріальну скруту, умисно повідомляв їм
неправдиві дані про роботу що чекає їх за кордоном, гарантував їм роботу в
якості обслуговуючого персоналу в барах,
готелях , хороші умови праці,
скриваючи від них що по прибутті в Туреччину, вони будуть втягнуті в заняття проституцією.

Заручившись
згодою жінок на виїзд в Туреччину для працевлаштування а фактично з метою
сексуальної експлуатації, ОСОБА_3
надавав допомогу в оформленні документів на виїзд, отримував з Туреччини грошові перекази які
відправляла ОСОБА_7 , оплачував всі витрати з оформленням документів і проїздом
в республіку Туреччину.

Враховуючи
необхідність наявності місця , де
тимчасово могли прожива ти молоді жінки в період оформлення закордонних паспортів
для виїзду за кордон, і що для пошуку
жінок з числа мешканців Миколаївської області

потрібен
автомобіль, з метою вербовки
дівчат, , ОСОБА_3 в листопаді 2004 року
посвятив ОСОБА_1 , з яким у нього
склалися дружні і довірчі відносини, в
свої злочинні наміри стосовно способу отримання доходу, і запропонував ОСОБА_1 їздити по населених пунктах Миколаївської
області з метою вербовки дівчат , для
подальшої продажі їх за кордон. ОСОБА_1
повинен був повідомляти неправдиві дані підібраним ними дівчатам про
можливість легального працевлаштування і вигідних умовах праці. ОСОБА_1 на таку пропозицію погодився.

ОСОБА_8 разом з ОСОБА_3 їздив по населеним пунктах
Миколаївської області, з метою пошуку і
вербовки молодих жінок бажаючих виїхати за кордон для працевлаштування, надавав свою квартиру для тимчасового
проживання в ній жінкам , яких він і
ОСОБА_3 хотіли відправити за кордон,
умисно скриваючи від жінок, той
факт, що в подальшому на території
Туреччини, останні будуть надавати
платні сексуальні послуги.

Видаючи
себе за працівників фірми, що
організовує туристичні поїздки і надає послуги по працевлаштуванню за
кордоном, ОСОБА_3 за попередньою
домовленістю з ОСОБА_1 виготовив візитні
картки слідуючого змісту «Туристичні поїздки і працевлаштування за
кордоном», в яких вказав номера
мобільних телефонів НОМЕР_1 і НОМЕР_2,
що належали йому і ОСОБА_1 , чac
протягом якого можно телефонувати за вказаними номерами мобільних телефонів.
Виготовлені візитки ОСОБА_3 і ОСОБА_1
вручали молодим жінкам , які цікавилися їх пропозицією з метою виїзду
для працевлаштування за кордоном.

Так з
квітня 2004 року по грудень 2004 року ОСОБА_3 вчиняв незаконні угоди по
торгівлі людьми , пов'язані з переміщенням громадян України через кордон для
подальшої їх продажі іншим особам для сексуальної експлуатації.

ОСОБА_3
за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ,
шляхом обману втягнули в систематичне заняття проституцією
потерпілих-ОСОБА_9 , ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та неповнолітню ОСОБА_10

ОСОБА_1 якому було достовірно відомо про те, що жінки ,
які тимчасово проживали в його квартирі в період оформлення виїздних
документів , на території Туреччини будуть
втягнуті в заняття проституцією, за
змовою з ОСОБА_3 , зкрив про даний факт і переконував потерпілих про безпечність
поїздки за кордон , втягнув шляхом обману потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
систематичне заняття проституцією.

ОСОБА_3
, отримуючи від ОСОБА_7 грошові перекази за відправ лених жінок отриманий
прибуток ділив з ОСОБА_1

Крім
того, 21.01. 2006 року за місцем
проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 працівники
міліції виявили та вилучили однозарядний пістолет зпрощеної конструкції , який
є вогнепальною зброєю , з патроном, який ОСОБА_1
зберігав та придбав , без передбаче ного законом дозволу.

Засуджений
ОСОБА_1 , в апеляції та доповненнях
просить вирок суду в частині його засудження за
ст. ст. 149ч.2, 303 ч.2 КК України скасувати,

а справу закрити, посилається на те, що злочинів не вчиняв. В частині засудження
за ч.1 ст. 263 КК України , просить вирок змінити, звільнити його від відбування покарання
, врахувавши строк перебування під
вартою.

Посилається
що судом не досліджувалися докази за обвинуваченням його за ч.1 ст. 263 КК України, але не оспорює що подаровану йому
ракетницю, зберігав в своєму сейфі.

На думку
апелянта, одностороннє і неповне
дослідження обставин справи , привело до
невірної кваліфікації його дій і вважає що висновки суду не підтверджуються
доказами дослідженими в судовому засіданні( ст. 369 КПК України) При наявності
суперечливих показів ОСОБА_3, суд не дав
їм оцінки , і не вказав , чому взяв до
уваги одні покази і відкинув інші, де
ОСОБА_3 вказував що його дії (ОСОБА_1) не пов'язані з втягненням в заняття
проституцією, та суд не дав оцінки
показам свідка ОСОБА_11, зтверджує що в
судовому засіданні не досліджувалися покази потерпілої ОСОБА_5 , які суд поклав
в основу вироку, що він вважає як
фальсифікацію, (оскільки вони не є переконливими).

Також
посилається на те, що суд всебічно не
дослідив обставини справи, внаслідок
чого дав неправильну юридичну кваліфікацію його дій, допустив суттєве порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства ( ст.
ст. 205, 300, 318, 323, 369, 370, 371) в тому числі порушив його право на
захист, виступити в дебатах та з
останнім словом, не було надано
можливості ознайомитися з аудіозаписом,
та в повному об'ємі з матеріалами справи, вказує що захисники не надали йому
кваліфікованої юридичної допомоги.

Апелянт
вважає, що засуджений ОСОБА_3 оговорив
його з метою скрити факти вчинених останнім злочинів, а потерпіла ОСОБА_5, та свідок Векліч свої покази виклали на
підставі неправдивих показів ОСОБА_3 який викривав його( в продажі жінок та
втягуванні в заняття проституцією).

На думку
апелянта, суд не дав оцінки показам
потерпілої ОСОБА_33 в судовому засіданні про те, що вона його не обвинувачує.

Також
вважає , що при призначенні покарання суд не з'ясував з достат ньою повнотою
дані про його особу, та обставини, які
пом'якшують його покарання, позитивні характеристики з місця проживання, його вік та наявність ряду хвороб.

Вважає,
що досудове слідство зфальсифікувало справу. При ознайомленні з матеріалами
справи, не всі матеріали справи були
підшиті і не прономеровані.

Засуджений
ОСОБА_3, апеляції на вирок суду не
подавав.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1 та захисника на підтримання
апеляції, які просили вирок суду від
04.07. 2007 року за ст. ст.
149ч.2 , 303ч.2 КК України
скасувати а справу закрити, вирок суду в
частині засудження за ч.1 ст. 263 КК України змінити звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання, думку прокурораОСОБА_12, про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з слідуючих підстав.

Висновки
суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 , у
вчиненні ним зазначених у вироку злочинів за обставин встановлених судом
відповідають

фактичним
обставинам справи та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами
детально викладеними у вироку.

Зокрема, даними,
що містяться в показаннях :

-підсудного
ОСОБА_3 який в судовому засіданні вину в пред'явленому обвинуваченні визнав
повністю. Зтверджував, що ОСОБА_13
познайомив його з ОСОБА_7 яка запропонувала йому займатися пошуком їй молодих жінок
віком від 18 до 30 років для роботи в її готелі в Туреччині. На таку пропозицію
він погодився. Першу для такої роботи він знайшов ОСОБА_11, пояснив її яка робота. Документи для виїзду
за кордон ОСОБА_11 оформляла ОСОБА_14 .Потім ОСОБА_11поїхала в Туреччину з
групою інших дівчат.

ОСОБА_3
також зазначив , що в травні чи червні 2006 року він запропонував неповнолітній
ОСОБА_10 виїхати для роботи в якості обслуговуючого персоналу , пообіцяв їй
високу заробітну плату , хороші умови
праці. Він шукав для ОСОБА_14 дівчат для роботи обслугою, офіціантами а також для надання сексуальних
послуг. 14.07. 2007 року ОСОБА_10 поїхала в Туреччину. Він зустрічався з
ОСОБА_10 коли вона приїхала перший раз з Туреччини, сказала що у неї все добре, повідомила що надавала там сексуальні
послуги. Обґрунтовувала це тим, що за
роботу обслугою вона одержувала 300-500 доларів , а за надання сексуальних послуг заробіток
багато більший.

ОСОБА_14
повідомила йому що їй потрібна дівчина для надання сексуальних послуг.

Потім
він познайомив ОСОБА_14 з дівчиною ОСОБА_6 ОСОБА_6 потрібні були гроші, на операцію для дитини, він запропонував їй роботу і остання
погодилася. 10.11.2004 року ОСОБА_6 А. прибула в Туреччину в м. Стамбул, де
була передана турецьким сутенерам.

З
ОСОБА_5 його познайомив ОСОБА_15, з яким
він працював в охоронній фірмі. На початку листопада 2004 року взнавши про
тяжкий матеріальний стан ОСОБА_5 яка бажала виїхати за кордон для
працевлаштування, повідомив що це за
робота. 26 .11.2004 року ОСОБА_5 поїхала в Туреччину а повернулася звідти
26.03. 2005 року. Потім вона ще раз їздила на роботу в Туреччину.

З
ОСОБА_4 його познайомила ОСОБА_5 Коли вони оформляли документи на ОСОБА_4, остання проживала в квартирі у ОСОБА_1 ОСОБА_4 познайомила його з ОСОБА_9 ОСОБА_9 він запропонував роботу обслугою в Туреччині і
вона погодилася. Він скрив від неї , що
на території Туреччини , ОСОБА_9 буде надавати сексуальні послуги , але не сказав їй про це. Крім того, ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_1
надавав йому транспортні послуги з перевезення його та потерпілих в
різні місця. ОСОБА_3 також показав, що
ОСОБА_1 до серпня 2004 року не знав
, для чого дівчата їдуть в
Туреччину, коли з Туреччини приїхала
ОСОБА_11, останній взнав .ОСОБА_1 він дав візитки і попросив давати візитки
дівчатам легкої поведінки.

Потерпіла-
ОСОБА_4 показала в судовому засіданні ,
що приблизно в жовтні -листопаді 2004 року до неї підійшла ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 та її односельчанин по імені ОСОБА_16. Вони запропонували їй роботу за
кордоном , говорили що робота не
пов'язана з проституцією. Приблизно через 2 дня до неї приходив ОСОБА_3 але її
не було вдома, вона йому зателефонувала
і вони домовилися про зустріч на автовокзалі в м. Миколаєві. В призначений

час вона
зустрілися з ним і ОСОБА_1 і пішли додому
до останнього. ОСОБА_1переконував її , що все буде дуже добре, говорив що з нею в Італію поїде його донька.
Перед від'їздом за кордон вона проживала в квартирі у ОСОБА_1 Оформленням всіх необхідних документів для
виїзду за кордон займався ОСОБА_3 24.12. 2004 року вони вилетіли в Туреччину.
На таксі в аеропорт їх віз ОСОБА_3, з
ними також був і хлопець по імені ОСОБА_16 і ОСОБА_17 Остання говорила що
раніше вже була за кордоном. Вона не
знала що їде в Туреччину, їй говорили що
їде в Італію. Коли вони прилетіли її зустріла ОСОБА_14 і якийсь чоловік', сказали що вона буде працювати офіціанткою
, привезли в готель. Крім неї там було
ще 6 дівчат. їй сказали щоб вона одягалася на роботу, вона одяглася, розчесалась. Зайшов ОСОБА_18 сказав що вона
неправильно одягнена. Вона не зрозуміла що він має на увазі, але дівчата їй пояснили , що вона буде
займатися наданням платних сексуальних послуг. Вона відмовилася і сказала що не
буде займатися проституцією. За це Мемет ударив її в область голови ногою і
вона втратила свідомість, через що не
могла працювати до Нового Року. 06.02. 2005року її перепродали іншим
сутенерам. В перший день їй прийшлося за
1 годину надавати сексуальні послуги чотирьом клієнтам. Коли вона почала проситися додому, її побили. В один день помер свекр господарки всі
пішли на похорон, вона сказала Дорі що
буде втікати але та її не пускала,
запропонувала їй тікати разом,
але остання відмовилася. Тоді вона відкрила вікно і почала кричати
просила про допомогу і викликати поліцію .На її прохання ніхто не звертав
уваги. Вона перестала контролювати себе,
вдарила дівчину Дору, пока остання
приходила до тями, викинула з вікна на
стоявший автомобіль стілець, в
автомобілі зпрацювала сигналізація. Остаточно втративши контроль над собою вона
вхопила ніж щоб ним вбити Дору, але в
цей час увірвалися поліцейські. Вона коротко пояснила поліцейському що з нею
сталося і останній повідомив, що вона
поїде додому. Потім її депортували. На грунті нервових хвилювань її
паралізувало. У неї було виявлено черепно-мозкову травму;

Покази
потерпілої ОСОБА_4 щодо того що внаслідок її відмови від надання сексуальних
послуг в Туреччині, її побив
сутенер, і вона отримала тілесні
ушкодження, підтверджуються дослідженим
в судовому засіданні висновком експерта №218 /101-06 р., (т.2, а.с. 34-35) з
якого вбачається, що ОСОБА_4 в грудні
2004 р. були причинені тілесні ушкодження в виді ЧМТ з осередком контузії
головного мозку (забиття головного мозку 1
ст. згідно медичним документам)
забиття м'яких тканин лобної області .Утворення даних тілесних ушкоджень в
результаті ударів ногою в область голови не виключається. Крім того, згідно висновку лікаря гінеколога, у ОСОБА_4 виявлено захворювання які
передаються тільки при статевому контакті,
і не виключено , що даними захворюваннями
ОСОБА_4 стала страждати внаслідок її сексуальної експлуатації в Туреччині;

Потерпіла
ОСОБА_9 показала в судовому
засіданні, що коли її везли за кордон до
неї не застосовували фізичну силу, вона
не просила щоб підсудних з якими вона знайома притягнули до кримінальної
відповідальності.

З
показань даних під час досудового слідства ОСОБА_9 як потерпілою протокол допиту від 08.02. 2006
р. (т.1, а.с. 196)дослідженого в

судовому засіданні протокол
с/з (т.4, а.с. 384) видно
, що приблизно в грудні

2004
року до неї в
с. Елітне приїхала
її знайома ОСОБА_19 з незнайомою їй дівчиною по імені Наташа. ОСОБА_19
запропонувала їй поїхати працювати в Туреччину,
вона на таку пропозицію не погодилася. В той же день до нею знову
приблизно в 21-00 год. приїхали
ОСОБА_19 і хлопець по імені ОСОБА_20,
вони умовляли її поїхати за кордон на заробітки, пояснюючи що там люди добре заробляють ,
повертаються назад і знову їдуть. Послухавши їх обох вона погодилася. На той
період у неї вже був закордонний паспорт. З м.
Одеса вона прилетіла в м.
Стамбул, де її зустріла незнайома
жінка по імені ОСОБА_21, яка привезла її
до дівчини по імені ОСОБА_14. ОСОБА_14 повідомила їй , що працювати вона буде на неї проституткою
вона стала заперечувати, але остання
сказала, що вона заплатила за неї гроші
які потрібно відпрацювати. Також повідомила що може її продати іншому сутенеру
де умови гірші, чім у неї. Поставлена в
такі умови вона вимушена була надавати сексуальні послуги клієнтам , гроші їй
ніхто не платив. Потім її продали другому сутенеру .Приблизно 10 травня

2005
року під час якоїсь перевірки готелю, її затримали поліцейські. Потерпіла ОСОБА_9
, просить притягнути до кримінальної
відповідальності осіб, які винні в
тому, що продали її за кордон як
товар, де її насильно заставили стати
проституткою, принизили її честь і
гідність;

З
показань даних під час досудового слідства ОСОБА_5 як потерпілою протокол
допиту від 03.03. 2006 року (т.1., а.с.
151-155) досліджених в судовому засіданні протокол с/з (т. 4, а.с.
385) вбачається, що приблизно в
листопаді 2004 року її знайомий ОСОБА_15 повідомив їй що зустрів свого
знайомого по імені ОСОБА_20 , який шукає
дівчат для роботи в Туреччині офіціантками і іншою некваліфікованою роботою. На
слідуючий день вона з ОСОБА_15 зустрілися в м.
Миколаєві з Валерієм, який
запевнив що зможе допомогти їй влаштуватися на роботу в Туреччині в готелі у
його знайомої по імені ОСОБА_14 , в
якості офіціантки чи обслуги. Також сказав що така робота оплачується
недостатньо , але якщо вона захоче
заробляти більше грошей, вона може
займатися в ресторані консумацією , а ще
більше грошей заробить якщо буде надавати сексуальні послуги. На пропозицію
хлопця ОСОБА_22 вона погодилася. На слідуючий день почали оформляти документи
для отримання закордонного паспорта протягом 10 днів. Перед від'їздом в
Туреччину вона проживала в квартирі ОСОБА_1
чотири дні. Один раз вона чула розмову між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ОСОБА_1 говорив ОСОБА_23 , щоб той не продавав її (ОСОБА_5) так як у неї
(ОСОБА_5) важка доля і маленька дитина. Вона намагалася більше
прислухатися, але останні почали
говорити тихіше. Тоді вона не надала особливого значення тим словам. По приїзду в Туреччину вона зрозуміла, що її продали , вона зрозуміла про що йшла мова і що ОСОБА_1 знав про те,
що вони відправляють її в Туреччину проституткою. За декілька днів до
вильоту , приблизно 23-24 .11.2004 р.
ОСОБА_3 з ОСОБА_1 запитали її чи є у неї
подруги , які б хотіли поїхати з нею в Туреччину. Вона сказала що в с Шевченко є
дівчина ОСОБА_19 у якої була матеріальна скрута. До ОСОБА_19 вони поїхали
відразу ж , віз їх ОСОБА_1 своїм
автомобілем. Вона покликала ОСОБА_19 на
вулицю і запитала , не хотіла б
вона поїхати в Туреччину працювати,

остання
погодилася зразу .26.11.2004 року вона вилетіла з м. Одеса і в той же день прибула в м. Стамбул;

З
показань даних під час досудового слідства ОСОБА_10 як потерпілою протокол
допиту від 01.02. 2006 р.(т.1, а.с.
76-83) досліджених в судовому засіданні протокол с/з (т.4, а.с. 385) видно, що приблизно в червні 2004 року її мати
повідомила що приходив хлопець який залишив записку та номер телефона. Зателефонувавши
хлопцю вони домовилися про зустріч. На зустрічі ОСОБА_3 представив ОСОБА_14 як
свою родичку яка займається наданням роботи дівчатам за кордоном в Туреччині.
ОСОБА_3 і ОСОБА_14 пропонували їй виїхати в Туреччину та підшукати інших дівчат
які виявлять бажання. ОСОБА_14 запевнила що всі витрати пов'язані з оформленням
необхідних документів і покупкою білетів вона бере на свій рахунок, необхідно тільки її (ОСОБА_20) бажання. Про
розмову вона повідомила своїй матері,
яка теж зустрілася з вищевказаними особами через декілька днів, і дала згоду на її працевлаштування за
кордоном . Після оформлення документів вона з ОСОБА_14 14.07. 2004 року
вилетіли з аеропорта м. Одеса в м. Стамбул. По прибутті в м. Стамбул її( ОСОБА_10) привезли на віллу, що винаймав співмешканець ОСОБА_14 а також
Айдин, який як вияснилося пізніше також
являється сутенером і разом з ОСОБА_14організо вують надання сексуальних послуг
дівчатами яких поставляє їм ОСОБА_14. Протягом місяця вона проживала на віллі
разом з ОСОБА_14, яка навчала її
(ОСОБА_20) турецькій мові. Потім,
ОСОБА_7 повідомила їй , що вона повинна буде відпрацювати їй 1500
доларів США які Ісмед з нею витратили на її відправку з м. Миколаєва в
Туреччину. ОСОБА_14 повідомила їй, що
відпрацювувати борг вона буде надаючи сексуальні послуги. Сексуальні послуги
вона надавала в готелях а потім в квартирі куда її помістили , де
вона жила разом з ОСОБА_14. Гроші від клієнтів вона не отримувала, бо гроші забирали сутенери в рахунок оплати
боргу. Коли строк візи сплив, її не
відпустили а продовжували примушувати до надання сексуальних послуг. Приблизно
в вересні місяці 2004 року її продали іншому сутенеру. Повернулася вона в
Україну 07.01. 2005 року;

З
показань даних під час досудового слідства ОСОБА_15 в якості свідка протокол
допиту від 13.03. 2006 року (т.1,
а.с. 179-185) досліджених в
судовому засіданні протокол с/з (т.4,
а.с. 388) вбачається, що приблизно в жовтні місяці 2004 року
ОСОБА_24 стала шукати собі роботу , він їй допомогав але нічого підходящого
знайти не вдавалося. Приблизно в листопаді 2004 року він сказав ОСОБА_23, що в нього є дівчина якій він шукає роботу.
ОСОБА_3 відповів що може допомогти з працевлаштуванням але не в Україні а за
кордоном, в Італії чи в Туреччині, зтверджував що його знайома по імені
ОСОБА_14, має свій готель «Марко Поло» й
набирає до себе робітників дівчат з України. В той же день він поїхав до себе і
повідомив ОСОБА_5, про ОСОБА_3 і його
пропозицію. В середині листопада 2004 року він з ОСОБА_5 зустрівся в м. Миколаєві з ОСОБА_3 в кафе «Прохлада», де ОСОБА_3 говорив ОСОБА_5 теж саме що і йому щодо
працевлаштування за кордоном. В процесі
розмови ОСОБА_3 сказав ОСОБА_5 що покличе дівчину яка вже їздила до ОСОБА_14 на
роботу. Про що незнайома йому дівчина розмовляла з ОСОБА_5 він не знає. На
запитання ОСОБА_3 чи згодна вона їхати,
ОСОБА_5 погодилася. За декілька днів до вильоту за кордон ОСОБА_5 стала
жити в

квартирі
ОСОБА_1 на вул Московській. Коли він
приходив туди, то постійно там бачив
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вони чомусь в його присутності старалися ні
про що не говорити, видно щоб ні він ні
ОСОБА_5 не чули. Тільки в день вильоту ,
а аеропорту йому стало відомо ,
що ОСОБА_5 летить в Туреччину в м.
Стамбул, а не в Італію.
ОСОБА_1 постійно, більш ніж ОСОБА_3 заспокоював, говорив що все у неї буде в порядку , долетить вона добре, заробить грошей і повернеться, говорив що летіти їй просто необхідно. Приблизно
наприкінці січня 2005 року ОСОБА_5 прилетіла з м. Стамбула в... аеропорт в м. Одесу,
він її зустрів з радістю, але
вона відштовхнула його , була дуже
сердита на нього, сказала що не хоче
його бачити. Потім , через два місяця
після її приїзду йому вдалося поговорити з ОСОБА_30стання розповіла йому , що фактично,
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 її продали в
Туреччину., а ОСОБА_14 заставляла її
займатися проституцією і фактично всі два місяці , що вона перебувала в
Туреччині вона працювала там проституткою. Тільки тоді він зрозумів , чим насправді займалися ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 , вони продавали дівчат за кордон для зайняття
проституцією;

З
показань даних під час досудового слідства ОСОБА_24 в якості свідка
протокол допиту від 07.04. 2006 р. (т. 2, а.с 71-77) перепровіреного в судовому
засіданні(протокол с/з -т.4, а.с. 388)
вбачається, що приблизно в червні 2003
року він познайомився з дівчиною по імені ОСОБА_14, прізвища її він не знає. Вона йому
повідомила, що в Туреччині у неї свій
бізнес, вона має ресторан й готель і
запропонувала йому підшукувати їй дівчат для роботи офіціантками для роботи в
ресторані. Він погодився шукати дівчат,
але запитав що з цього буде мати він і які дівчата її цікавлять. Взнавши
від ОСОБА_14 та її знайомої ОСОБА_25 під час зустрічі з дівчатами ОСОБА_27 та
ОСОБА_26 що робота дівчат за кордоном пов'язана з наданням сексуальних
послуг, він відмовився займатися такою
справою й пообіцяв ОСОБА_7 що познайомить його з хлопцем який буде шукати
дівчат. Він поїхав додому до ОСОБА_3,
розповів останньому, що
познайомився з^ОСОБА_14 якій потрібні дівчата в Туреччину для роботи
проститутками. Його пропозиція ОСОБА_23 зацікавила. На слідуючий день він з
ОСОБА_3 увечері зустрілися в барі «Зорро» з ОСОБА_28 ОСОБА_14 розповіла
ОСОБА_23 що їй від нього потрібно, також
пообіцяла йому платити за кожну дівчину по 300 доларів США , а якщо дівчина
виявиться назайманою то зразу ж заплатить 2000 доларів США. ОСОБА_3 на такі
умови погодився. Пізніше при зустрічі ОСОБА_3 хвастав йому, що він продовжує працювати на ОСОБА_14 в парі
з ОСОБА_1 Зтверджував, що з ОСОБА_1
вони ще двох дівчат знайшли будуть відправляти. При цьому , ОСОБА_3 йому
показував візитні картки з малюнком пальм , з зворотної сторони були написані
два чоловічих імені та по батькові ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ;

У суду
першої інстанції не було підстав сумніватися в достовірності показань
вищевказаних свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_15, ОСОБА_29 потерпілої
ОСОБА_4 і він обгрунтовано взяв їх в основу вироку, оскільки вони послідовні, узгоджуються в подробицях з іншими
встановленими по справі доказами і,
зокрема показами ОСОБА_3 під час досудового слідства і в судовому
засіданні з яких вбачається, що він
здійснював пошук молодих жінок,
використовуючи обман з
метою їх переміщення
за кордон в

Туреччину, для подальшої їх сексуальної
експлуатації, за що отримував від
ОСОБА_7 з Туреччини оплату в доларах США,
тому суд їх визнав такими що відповідають дійсності. Факт отримання
потерпілою ОСОБА_4 тілесних ушкоджень через її відмову надавати клієнтам
сексуальні послуги крім пояснень потерпілої ОСОБА_4 підтверджуються висновком
експерта № 218/101-06р(т.1, а.с. 34-35)
дослідженим в судовому засіданні.ОСОБА_30

З огляду
на наведене, доводи ОСОБА_1 про те,
що потерпіла та свідок ОСОБА_15свої
покази дали на підставі показів ОСОБА_23 який його оговорив, і про те що суд не дав оцінки поясненням
потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні яка його не обвинувачує, є безпідставними.

Зі
змісту заяви ОСОБА_4 до слідчого з ОВССУ УМВС від 21.01. 2006 р.(т.1, а.с.
241) дослідженої в судовому засіданні протокол с/з (т.4, а.с. 386) випливає, що ОСОБА_4 боїться за своє життя й
здоров'я, так як вона дала покази, що підтверджують їх вину - ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 Саме через їх дії, вона стала інвалідом другої групи, а тому доводи ОСОБА_1 про те,
що суд не дав оцінки пояснень показам потерпілої ОСОБА_4 , яка його не обвинувачує, спростовується дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Доводи
апелянта про те, що суд не дав оцінки
показам ОСОБА_3 де останній вказував що він(ОСОБА_1) не причетний до втягнення
жінок в зайняття проституцією і при наявності суперечливих показів ОСОБА_3
, взяв до уваги одні і відкинув
інші, є безпідставними.

Суд дав
оцінку показам ОСОБА_3 в судовому засіданні і оскільки покази ОСОБА_3 про
те, що вони разом з ОСОБА_1 займалися
пошуком дівчат які бажали працювати в Туреччині, а фактично в продажі жінок та втягуванні їх в
зайняття проституцією, узгоджуються в
подробицях з іншими доказами по справі , в тому числі з показами потерпілої
ОСОБА_4 в судовому засіданні , тому суд їх визнав такими, що відповідають дійсності і обгрунтовано
поклав в основу вироку.

Доводи
ОСОБА_1 , що суд не досліджував доказів
за пред'явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого за
ч.1 ст. 263 КК України, є безпідставними.

Так, з даних протоколу судового засідання від
13.02. 2007 року (т.4, а.с. 378)
видно, що підсудний ОСОБА_1 частково визнав вину у вчиненні злочину
передбаченого ст. 149 КК України. Під
час розгляду справи ОСОБА_1 не оспорював
той факт що у нього було виявлено і вилучено ракетницю, що лежала в шафі. Бачив що в ракетниці є
патрон . ОСОБА_1 зтверджував, що хотів з ракетниці зробити пістолет для
забивання дюбелів. Крім того ОСОБА_1
показав що запитував у ОСОБА_3 чим будуть займатися дівчата за кордоном
, останній відповідав що шукає дівчат для роботи за кордоном в сфері побутових
послуг. Він(ОСОБА_1 ) прекрасно розумів для чого багато жінок їдуть за кордон.
ОСОБА_3 сам йому повідомив що не може контролювати роботу жінок за кордоном .
ОСОБА_1 також зтверджував, що ОСОБА_3 виготовив візитки і дав їх
йому, візитки були у нього в сейфі.
ОСОБА_3 запропонував йому зайнятися цією роботою , тому що він має вищу освіту і може
спілкуватися з людьми. ОСОБА_1 не заперечував, що за проханням ОСОБА_3 він дав дозвіл двом
дівчатам

ОСОБА_33
і ОСОБА_5 пожити деякий час в своїй квартирі ,
необхідний для оформлення документів.

Даними
протоколу обшуку від 21.01. 2006 р. дослідженими в судовому засіданні
(т.3, а.с. 225-229, т. 4, а.с.
30-31) з яких видно, що в ході
обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 по
АДРЕСА_1 були вилучені металевий предмет прямокутної форми з металевим
циліндром округлої форми який відкручується і малокаліберним патроном
всередині, а також візитні картки з
зазначенням контактних телефонів ОСОБА_1 і ОСОБА_3, як осіб , що займаються оформленням
туристичних поїздок і працевлаштуванням за кордоном(т. 3, а.с. 225-229,
т.4, а.с. 30-31);

Крім
того, з даних висновку експертизи №134
від 03.02. 2006 року (т.2, а.с. 237 )
дослідженої в судовому засіданні вбачається,
що вилучений металевий пристрій за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1- являється вогнепальною зброєю;

Даними
протоколів пред'явлення особи для впізнання по фотографіях(т.1, а.с.
173)(т.1 а.с. 232)(т.1., а.с.
186) досліджених в судовому засіданні з яких вбачається, що в присутності понятих, серед пред'явлених фотографій : потерпіла
ОСОБА_5, впізнала фотографію
ОСОБА_1 як чоловіка , у якого вона проживала до від'їзду в
Туреччину, та який відвозив її в
Одеський аеропорт для виїзду в Туреччину; - потерпіла ОСОБА_4 пізнала
ОСОБА_1 на фото під №2, як чоловіка , який разом з ОСОБА_3 приїхав до
неї в кінці осені 2004 року і пропонував їй працевлаштування в Італії , в наслідок чого вона була продана турецьким
сутенерам, які заставляли її шляхом
застосування фізичної сили займатися проституцією;-свідок ОСОБА_15 показав що
серед фотографій він впізнав чоловіка по імені ОСОБА_1 на фото № 3, у якого перед поїздкою В Туреччину проживала
ОСОБА_5 в листопаді 2004 року;

З огляду
на вищевикладене доводи апелянта ОСОБА_1
про те, що злочинів
передбачених ст. ст.
149 ч.2, 303 ч.2 КК України( в
редакції КК України 05.04. 2001 р) він не вчиняв, а також в тому, що суд не дав оцінку показам свідка ОСОБА_11
щодо його дій (ОСОБА_1)а також про те,
що ОСОБА_3 його обмовив і що недоказана його участь в вербовці дівчат є
безпідставними. З досліджених в судовому засіданні показів ОСОБА_5, як потерпілою даних під час досудового
слідства, вбачається, що як ОСОБА_3 так і ОСОБА_1 знали про те,
що ОСОБА_5 вони відправляють на роботу за кордон проституткою.

Доводи
апелянта про те, що суд всебічно не
дослідив обставини справи внаслідок чого дав невірну юридичну кваліфікацію його
дій, як і його доводи що справа
розслідувана не повністю, що досудове
слідство сфальсифікувало справу, є
безпідставними.

Матеріалами
справи встановлено, що судовий розгляд
по ній проведено з дотриманням вимог ст.
22 КПК України, а викладені у вироку
висновки відповідають обставинам справи.

Сукупність
викладених вище доказів свідчить, що суд
першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи , дав зібраним у
справі доказам вірну оцінку і обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним :

-в
торгівлі людьми пов'язаної
із законним переміщенням за їх згодою через державний кордон України для
подальшого (продажу) передачі іншим особам з метою сексуальної експлуатації;

-в
втягненні у заняття проституцією тобто надання сексуальних послуг за
плату, шляхом застосування обману, повторно;

-в
зберіганні та придбанні вогнепальної зброї , бойових припасів, без
передбаченого законом дозволу, і
правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.
149 КК України , за ч.2 ст.
303 КК України ( в редакції 05.04. 2001 р.) та за ч.1 ст.
263 КК України, а тому доводи
ОСОБА_1 про фальсифікацію справи
досудовим слідством, є надуманими.

При
призначенні ОСОБА_1 покарання суд, відповідно до вимог ст. 65
КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких згідно ст. 12 КК України (в редакції 05.04. 2001 р.)
відноситься до особливо тяжкого, а два
інших до середньої тяжкості, дані про
особу винного.

Визначене
судом першої інстанції ОСОБА_1
покарання, колегія суддів визнає
справедливим, необхідним та достатнім
для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Підстав для
пом'якшення покарання як того просить апелянт,
колегія суддів не вбачає.

Що
стосується доводів апелянта про те, що
суд допустив суттєве порушення вимог кримінально-процесуального
законодавства, порушив його право на
захист , виступати в дебатах та з останнім словом, то вони є безпідставними.

З даних
протоколів затримання від 21.01.2006 р(т.З а.с. 232-233)та роз'яснення
процесуальних прав на захист підозрюваному (т., 3 а.с. 236) вбачається, що ОСОБА_1
затриманий за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 149 КК України. Після роз'яснення
підозрюваному процесуальних прав передбачених
ст. ст. 21 43-1 КПК України та прав згідно ст.
ст. 28, 55, 56, 59,
62, 63 Конституції України,
ОСОБА_1 заявив що з правами
ознайомлений, юридичної допомоги
захисника не бажає.

Проте, після надання досудовому слідству ордера
№046/06 р. від 27.01. 2006 р. захисником ОСОБА_31 на участь в кримінальній
справі у відношенні ОСОБА_1 , слідчий виніс постанову від 27.01. 2007 р.
про допуск захисника ОСОБА_31 захисником підозрюваного ОСОБА_1 згідно ордера № 046/06р. від 27.01. 2006 р.
(т.3, а.с. а.с. 249).

Як
вбачається з даних протоколу роз'яснення обвинуваченому права на
захист(т.4, а.с. 1) що після роз'яснення процесуальних прав
відповідно до вимог ст. ст.
43, 43-1, 44 КПК України
обвинуваченому за ч.2 ст. 149 КК України ОСОБА_1 , останній заявив клопотання про надання йому
можливості користуватися юридичною допомогою захисника ОСОБА_31

Згідно
протоколу від 09.06. 2006 року (т.4., а.с. 57) видно, що після роз'яснення обвинуваченому
ОСОБА_1 процесуальних прав
передбачених ст. 43 КПК України на досудовому слідстві, ОСОБА_1
вказав, з правом на захист
ознайомлений, бажає щоб по справі
приймав участь захисник ОСОБА_31

В
подальшому, до закінчення досудового
слідства по справі, тобто (до 14.06.
2006 p.), захисник ОСОБА_31 надавав юридичну допомогу
обвинуваченому ОСОБА_1

З даних
протоколу судового засідання від 21.08 2006 р.(т.4, а.с. 200-201 ) видно, що суд першої інстанції для забезпечення
підсудному ОСОБА_1 права на захист, відклав розгляд справи на 20.09. 2006 року.

Крім
того, як випливає з даних протоколу
судового засідання від 20.09. 2006 року (т.4,
а.с. 210) що підсудний ОСОБА_1 заявив клопотання про надання йому часу для заключения договору з
захисником ОСОБА_31, для захисту його інтересів. Суд дане
клопотання ОСОБА_1 задовольнив, розгляд справи відклав на 02.10. 2006 р.

З
матеріалів справи видно, що згідно договора від 30.09. 2006
року захисник ОСОБА_32 за дорученням ОСОБА_11 зобов'язався надавати юридичну
допомогу обвинуваченому ОСОБА_1 під час
досудового слідства і в судовому засіданні,
про що свідчить ордер захисника № 71 від 02.10. 2006 р.(т.4, а.с.
227, 228).

На
підставі копії свідоцтва №226 «Про право заняття адвокатською
діяльністю»ОСОБА_32представив ордер про захист інтересів ОСОБА_1 під час досудового слідства і в судовому
засіданні(т.4, а.с. , 229, 230).

В
подальшому під час розгляду справи в суді першої інстанції, підсудному ОСОБА_1 юридичну допомогу надавав захисник ОСОБА_32

Крім
того, з даних протоколу судового
засідання від 13.02. 2007 року (т.4, а.с. 372 )видно, що підсудний ОСОБА_1 , під час розгляду справи заявив клопотання про
фіксацію судового процесу звукозаписувальним технічним засобом, заслухавши думку учасників процесу, суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 , в подальшому судовий процес фіксувався
звукозаписувальним технічним засобом.

Доводи
засудженого про порушення його права на захист,
виступати в дебатах , з останнім
словом є безпідставними.

З даних
протоколу судового засідання від 21.08. 2006 року (т.4, а.с. 200-201 вбачається, що суд відклав розгляд справи на 20.09. 2006
року, для забезпечення підсудному
ОСОБА_1 , права на захи ст.

З даних
протоколу судового засідання від 20.09. 2006 року (т.4, а.с.
210) видно, суд задовольнив
клопотання підсудного ОСОБА_1 про
надання йому часу для заключения
договору з захисником ОСОБА_31 .

В
подальшому , як випливає з даних
протоколу судового засідання розгляд справи відбувався з обов'язковою участю
захисника підсудного ОСОБА_1

З даних
протоколу судового засідання(т.4,
а.с. 365-393) видно, що захисник підсудного ОСОБА_1 брав участь в
дебатах. Підсудний ОСОБА_1 в своїй
промові в дебатах зазначив, що він
співробітничав з ОСОБА_3 як таксист і не оспорював, що ОСОБА_18 у нього ракетниця зберігалася у
нього вдома в сейфі.

До того
ж, як видно з даних протоколу, в останньому слові підсудний ОСОБА_1 , зтверджував,
що разом з ОСОБА_3 зробив декілька поїздок в с.
Шевченково та в аеропорт м. Одеса
і визнав себе винним за ч.1 ст. 263 КК
України.

Доводи апелянта про
те, що досудове слідство зфальсифікувало
справу а при ознайомленні
з матеріалами справи не всі матеріали справи були підшити і прономеровані є
безпідставними і спростовуються змістом протоколів: від 13.06. 2006 року , про
пред'явлення обвинуваченому про закінчення досудового слідства; та від 14.06.
2006 року про пред'явлення обвинуваченому та його захиснику матеріалів справи
(т. 4, а.с. 107,
108 та відповідно т.4, а.с. 109,
110) з яких вбачається, що
обвинувачений ОСОБА_1 і захисник
ОСОБА_31 були ознайомлені з матеріалами справи в чотирьох томах з зазначенням
аркушів справи в кожному томі , згідно графіку ознайомлення, під підпис.
Обвинувачений ОСОБА_1 і захисник
ОСОБА_31 письмово' зтверджували, що
ознайомилися з матеріалами справи в повному об'ємі, заяв і клопотань про недоліки по справі не
заявляли. Обвинувачений ОСОБА_1 заявив
клопотання про розгляд справи в судовому засіданні російською мовою, одним суддею .

З даних
розписки ОСОБА_1 (т.4 а.с. 423) вбачається,
що копію вироку він отримав 11.07. 2007 року.

Той факт
що ОСОБА_1 знайомився з матеріалами
справи в чотирьох томах, підтверджується
Графіком ознайомлення засудженого ОСОБА_1
(т.4, а.с. 442)де засуджений власноручно ставив свій
підпис про ознайомлення, 25.07.;26.07.;27.07.
та 30.07. 2007 р.

Крім
того, з матеріалів кримінальної справи
видно, що засуджений ОСОБА_1 та його захисник в установленому законом порядку
не подавали зауважень на протокол судового засідання з приводу допущеної
неправильності або неповноти протоколу.

Що
стосується доводу апелянта про те, що
йому не було надано можливості ознайомитися з відтворенням технічного засобу
звукозаписуваль ною технікою, то він не підлягає задоволенню.

Відповідно
до вимог ч.1 ст. 88-2 КПК України повне або часткове
відтворення технічного запису судового процесу здійснюється за рішення суду в
судовому засіданні при розгляді справи судом у першій інстанції, в апеляційному порядку, а також при розгляді зауважень на протокол
судового засідання.

Оскільки
засуджений ОСОБА_1 та його захисник
заяви на ознайомлення з протоколом судового засідання не подавали, в тому числі не подавали і зауважень на
протокол судового засідання, то у суду
не було потреби про повне чи часткове відтворення технічного запису.

Порушень
кримінально-процесуального законодавства які могли б потягти скасування
вироку, не встановлено.

Керуючись ст .
ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

.
Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок Центрального
районного суду м. Миколаєва від 04 липня
2007 року у відношенні ОСОБА_1 , без
зміни.