Справа № 214/4704/13-к
1-кп/214/23/14
У Х В А Л А
іменем України

12 листопада 2014 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні головуючим на обговорення було поставлене питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про подовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 ще на два місяця, оскільки існують ризики вчинення обвинуваченим інших правопорушень.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора мотивуючи це тим, що відсутні ризики відповідно до яких існує необхідність тримати його підзахисного під вартою і останньому можливо обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою строком на два місяці, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знаходячись на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, оскільки злочин, у вчинені якого він обвинувачується, є тяжким.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше засуджувався, вчинив злочин у період іспитового строку, не працює, що свідчить про те, що останній не має постійних джерел доходу. Крім того ОСОБА_3 вчинив ряд умисних тяжких корисливих злочинів. З урахуванням вищевикладеного маються всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може продовжити злочинну діяльність, тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання тому, щоб обвинувачений не став переховуватися від органів досудового слідства та суду та не вчинив інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою ще на два місяці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 27 січня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1