АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-сс/774/1051/13 Слідчий суддя - Слюсар Л.П.
Категорія: ст. 181 КПК України Суддя - доповідач - Коваленко Н.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача Коваленко Н.В.

суддів Сенченко І.М., Свідерської Т.А.

за участю:

секретаря Кравець Є.С.

прокурора Постолова М.Ю.

слідчого Гордієнко Л.Г.

захисника ОСОБА_1

підозрюваної ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року захисника ОСОБА_1 в інтересах

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Сосівка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому; та за ч.3 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 25 листопада 2013 року.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості, злочини вчинено шляхом обману, чим заподіяно значної шкоди Пенсійному фонду України, відповідно існують ризики, що підозрювана може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування, тому застосування до неї більш м'якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_1 в інтересах підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_2 більш м'який запобіжний захід у вигляді застави чи особистого зобов'язання.

В обґрунтування вимог скарги вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, викладені в ній висновки зроблені без належного оцінювання в сукупності всіх обставин кримінального провадження. Також зазначив, що в клопотанні слідчого не було доведено обставин, які б перешкоджали обрати щодо його підзахисної менш суворий запобіжний захід та свідчили про наявність ризиків переховування ОСОБА_2 від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи підозрюваної, її захисника, які, кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків районного суду фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону є суттєвими, доречними та такими, що заслуговують на увагу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 24 вересня 2013 року кримінальні провадження, які було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2013 року за № 0000243 за ч. 2 ст. 190 КК України та 19 вересня 2013 року за № 0000513 за ч.3 ст.358 КК України, об'єднано в одне провадження за № 0000243.

Повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_2 було вручено 25 вересня 2013 року, обґрунтованість якої є явною та підтверджується фактичними обставинами.

Розглядаючи клопотання слідчого, суд першої інстанції встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрювана буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи вчинить інше кримінальне правопорушення, у зв'язку з чим жоден із більш м'яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не буде достатнім для їх запобігання, з покладанням обов'язку цілодобово не залишати місце постійного проживання.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя зобов'язаний був перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов'язково містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м'яких запобіжних заходів.

Апеляційним переглядом встановлено, що в клопотанні слідчого відсутнє зазначення наявності обставин, які б свідчили, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, що свідчить про недотримання судом вимог ч. 1 ст. 184 КПК України.

Разом з тим, судом першої інстанції не було розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України").

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належної правової оцінки суду першої інстанції обставин щодо ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, її сімейного стану, соціальних зв'язків, інших характеризуючих матеріалів, в тому числі стану здоров'я його є доречними та заслуговують на увагу.

Обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов'язку цілодобово не залишати місце постійного проживання, слідчим суддею не було враховано вік ОСОБА_2, її стан здоров'я і потребу в систематичному відвідуванні медичних закладів, та належним чином не оцінено характер обмежень особистої свободи підозрюваної, передбачений домашнім арештом, що визначено в п.19 рішення ЄСПЛ у справі "Манчіні проти Італії".

Оскільки при ухваленні оскаржуваного судового рішення мали місце істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що згідно ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали, колегія суддів, вважає необхідним ухвалу слідчого судді скасувати із постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що дійсно є наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ступень їх тяжкості та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Оцінивши в сукупності вказані обставини та враховуючи сімейний стан підозрюваної, міцність соціальних зв'язків, наявність постійного місця проживання у м. Дніпропетровську, позитивну характеристику, стан здоров'я, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаючи доцільним застосувати до ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з покладенням на неї обов'язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, що є необхідним і буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов'язків та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах підозрюваної ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого відділу РОВС і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання строком до 25 листопада 2013 року.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_2, прибувати за кожною вимогою слідчого або суду, а також виконувати обов'язки в строк до 25 листопада 2013 року, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання підозрюваною ОСОБА_2, вказаних обов'язків відносно неї наступлять наслідки, передбачені КПК України.

Судді: