АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1112/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, згідно з яким, -

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 02 липня 2012 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку на 2 роки, -
- визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання за цим кримінальним законом у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2012 року та остаточно визначене покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно із вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні повторних таємних викрадень чужого майна (крадіжок) за таких обставин.

Так, 02 липня 2014 року, приблизно о 00 год. 30 хвил., ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 та помітивши, що з одягу ОСОБА_9 випав мобільний телефон «Prestigio», вирішив його вкрасти. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 присів та, впевнившись, що за його діями ніхто з присутніх не спостерігає, підняв зазначений телефон з землі, поклав до кишені свого одягу, після чого з викраденим майном на загальну суму 2.299 грн. з місця скоєння злочину пішов, залишивши потерпілого та ОСОБА_10 .

Крім того, 06.10.2014 року, приблизно о 18 год. 10 хвил., ОСОБА_8 з метою повторного таємного викрадення чужого майна вийшов з місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та направився у напрямку вул. Щербакова у м. Києві. З метою реалізації своїх корисливих намірів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , обвинувачений піднявся на 16 поверх вказаного будинку та став спускатися по сходах до низу. Знаходячись на 8 поверсі, у коридорі загального користування, ОСОБА_8 виявив наявність велосипеду «Магелан Гідро» та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи при цьому свій злочинний умисел, утримуючи велосипед у руках, почав далі спускатися на 1 поверх вказаного будинку, після чого покинув його межі, таємно викравши майно, що належить ОСОБА_11 на загальну суму 3.200 грн. та у подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованих правопорушень та доведеність його винуватості, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до ОСОБА_8 ст. 75 КК України та звільнивши його від відбування покарання із випробуванням.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції обвинуваченому було визначене покарання, яке не відповідає тяжкості злочинів та особі ОСОБА_8 , фактично не врахована обставина, що пом`якшує покарання, - щире каяття та не визначено такою обставиною добровільне відшкодування завданої шкоди.

У доповненнях до апеляційної скарги захисника обвинувачений, зазначаючи про необхідність, на його думку, зміни вироку суду, також посилається на своє щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, наявність у нього пристарілих батьків інвалідів, а також на ту обставину, що перший злочин ним був скоєний за 23 години до закінчення іспитового строку за попереднім вироком, а тому просить пом`якшити йому покарання до 2 років 1 місяця позбавлення волі

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у повторних таємних викраденнях чужого майна за обставин, викладених у вироку, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими сторонами провадження доказами, які не досліджувались судом в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України та на даний час усіма учасниками провадження, у тому числі обвинуваченим та його захисником не оспорюються.
При, цьому суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_8 та іншими учасниками процесу змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і засудженого, який повністю визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та юридична кваліфікація його дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду, оскільки не оспорюються будь-ким із учасників процесу.

Що ж стосується висновків суду в частині визначення виду та строку покарання за вчинені злочини, а також за сукупністю вироків, то колегія суддів також визнає їх правильними та обґрунтованими.
Так, відповідно до положень ст. 65 КК України, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, які відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, при цьому належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком, не займався суспільно-корисною працею та задовільно характеризується за місцем реєстрації; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючої обставини щирого каяття, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, і він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Більш того, за наявності обставини, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції остаточне покарання за сукупністю вироків визначив фактично у самих мінімальних межах відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Що ж стосується доводів захисника про застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України та обвинуваченого про визначення йому остаточного покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.
Посилання ОСОБА_8 на наявність у нього на утриманні пристарілих батьків інвалідів, а також добровільне відшкодування завданої шкоди, як підстави для зменшення строку покарання, не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки не підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника з доповненнями до неї обвинуваченого, як необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших передбачених законом підстав для зміни чи скасування постановленого по справі судового рішення відносно ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4