Ухвала

іменем України 30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року,

встановила :

вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Харкова, громадянина України,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Вирішені питання щодо судових витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року цей вирок змінено, виключено посилання суду на визнання обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 1 листопада 2014 року приблизно о 19 год. 35 хв., знаходячись на території ТРК «Дафі» в приміщенні магазину «Бершка» по вулиці Героїв Праці, 9 в м. Харків, таємно повторно викрав шкіряну куртку чорного кольору, зірвав протикражний чип і одягнув її під власну куртку, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони. Згідно висновку товарознавчої експертизи вартість викраденої куртки становить 1199 грн.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про зміну постановлених судових рішень та призначення покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що він вину визнав, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має позитивні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував завдану шкоду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація її дій у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, усі обставини справи, у тому числі і ті, на які посилається засуджений у касаційній скарзі, особу винного, який не працює, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Правильно зазначено судом і те, що ОСОБА_1 раніше судимий, на шлях виправлення не став.

Суд призначив ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті обвинувачення, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Колегія суддів погоджується з судовими рішеннями, що призначене ОСОБА_1 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про пом'якшення призначеного покарання та застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Апеляційні доводи засудженого, які аналогічні доводам його касаційної скарги, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді. Апеляційний суд обґрунтовано виключив із вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів та правильно вказав, що виключення вказаної обставини не впливає на правильність призначеного покарання. Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4