УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» лютого 2007 р.

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Декайла П.В. суддів - Коструби Г.І., Крукевича М.Н. з
участю - прокурора Гарматюка Р.Є.
засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Тернопільського
міськрайсуду від 2 листопада
2006 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м.Нововолинська, Волинської обл., гр. України, з неповною середньою освітою, неодружений,
житель АДРЕСА_1, не працює, несудимий

засуджений за
ч.2 ст.121 КК України на 7 р. 6 міс. позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_1 засуджений за те, що ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в квартирі АДРЕСА_2 під час конфлікту з ОСОБА_2, який виник га грунті
особистих неприязних стосунків та переріс в
бійку, наніс останньому удар ножем в область пахової ділянки,
спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_2 помер.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції просить вирок суду
змінити, перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст.121 КК України на необережний
злочин та пом'якшити призначене покарання, оскільки судом не
враховано, при яких обставинах був вчинений злочин.

Він не мав наміру побавити життя потерпілого, а лише
оборонявся від нього. Про протиправну
поведінку ОСОБА_2 ствердили і допитані в судовому засіданні свідки, але їх пояснення також не були
враховані.

Справа №11-33 Головуючий у 1 інстанції - Шміло В.І.

Категорія ч.2 ст. 121 КК України Доповідач - Коструба Г.І.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без змін, ознайомившись з доводами апеляції, які засуджений
підтримав в судовому засіданні, та матеріалами справи, колегія суддів вважає,
що апеляція засудженого ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд ретельно дослідив обставини справи в їх сукупності,
правильно кваліфікував дії засудженого і призначив покарання відповідно до
закону.

Засуджений ОСОБА_1 пояснив, що наніс удар ножем потерпілому в момент,
коли останній напав на нього з ножем і він, рятуючи своє життя, вивернув руку
ОСОБА_2 і вдарив його тим самим ножем необережно, а тому суд безпідставно
засудив його за навмисний злочин.

Разом з тим, ці
його пояснення спростовуються здобутими по справі доказами.

З протоколу
відтворення обстановки та обставин події вбачається, що ОСОБА_1 наніс удар потерпілому під час сутички між ними, але після
того, як вже відібрав ножа в ОСОБА_2 (т.1 а.с.113), що повністю
спростовує його твердження про необережне спричинення останньому тілесних
ушкоджень в область паху.

Згідно висновку
судмедекспертизи №836 від 7 листопада 2005 р. (т.2 а.с.15-18), проведення якої було доручено
експерту Кизимі С.М., що брав участь у відтворенні
обстановки та обставин події, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок поранення м'яких тканин лівої пахової ділянки з
ушкодженнями стегнової вени.

Між отриманням ОСОБА_2 поранення лівої пахової ділянки і настанням його
смерті існує прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Про конфлікти між ОСОБА_1. і ОСОБА_2 розповіли і допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, додавши, що виникали вони з вини потерпілого, який мав неврівноважений
характер і часто до всіх чіплявся.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №427 від 22.12.2005 р. ОСОБА_1 в період, який
відноситься до інкримінованого йому злочину, міг усвідомлювати свої дії
і керувати ними.

Виявляє ознаки
емоційно-нестійкого розладу особистості. Імпульсивний тип, обтяжений хронічним алкоголізмом 1 кл. ст., що не досягає ст. хронічного психозу
чи вираженого недоумства, тому може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Застосування до
нього примусових заходів медичного характеру не потребує, рекомендоване лікування від хронічного алкоголізму (т.2
а.с.142-143).

Об'єктивно та всебічно дослідивши та належним чином оцінивши докази, суд правильно кваліфікував дії засудженого за ч.2 ст.121
КК України.

При призначенні
покарання суд у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував тяжкість
вчиненого винним злочину, враховані і дані, котрі характеризують засудженого, а
тому обгрунтовано дійшов
висновку про призначення ОСОБА_1 покарання у вигляді
позбавлення волі. Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 2 листопада 2006 р. відносно ОСОБА_1 без
змін.