Справа № 215/7188/14-к
1-кп/215/168/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені Одеської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , -
за ст.164 ч.1 КК України, -
Рішенням Тернівського Тернівського районного суду № 12 60 від 06.03.2000 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_5 , починаючи стягнення з 25.02.2000 року.

В період часу з 14.12.2010 року по 01.04.2014 року ОСОБА_4 працював машиністом бульдозера у ПАТ ЦГЗК, де з його заробітної плати утримувались аліменти, та був звільнений з даного підприємства за власним бажанням та виконавчий лист було направлено до Тернівського ВДВС Криворізького МУЮ.

Так, з 01.04.2014 року ОСОБА_4 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. В Тернівському районному центрі зайнятості на обліку з працевлаштування не перебував та не перебуває.

Державним виконавцем ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження зі змінами від 09.03.2011 року розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 6 місяців і 26 днів з 01.04.2014 року по 26.10.2014 року.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_5 станом на 26.10.2014 року склала 6762,74 гривень, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 09.03.2011 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 26.10.2014 року складає 5862,42 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, у скоєному злочині розкаявся, підтвердив фактичні обставини обвинувачення. Пояснив суду, що не сплачував аліменти, в зв`язку з тим, що тривалий час не міг працевлаштуватися, тому і утворилася заборгованість, зараз він має намір працевлаштуватися та сплачувати заборгованість та аліменти за поточний період.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини та суму заборгованості по аліментам, просила в письмовій заяві розглянути справу за її відсутності.

Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, судом роз`яснено обвинуваченому правила ст.349 КПК України, про те, що в цьому разі він буде позбавлений права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 164 ч.1 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується ст.65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання: обвинувачений провину визнав, розкаявся в скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, - а.с.57-67, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо з призначенням йому покарання в вигляді обмеження волі з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 371 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст. 164 ч.1 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання і роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: