Справа №1490/5381/12 20.12.2012 20.12.2012 20.12.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПРОВАДЖЕННЯ №11/1490/930/12 Головуючий суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.128 КК України Суддя - доповідач Хомік І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Хоміка І.М.

суддів Маркової Т.О., Рудяка А.В.

при секретарі Рябеженко А.А.

за участю прокурора Цибух Т.І.

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 і прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції на вирок Доманівського районного суду Миколаївської обл. від 19 жовтня 2012 р., яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Доманівського

району Миколаївської області, проживаючого в

с. Олександрівці Доманівського р. Миколаївської обл.,

раніше не судимого,

засуджено за ст. 128 КК України до громадських робіт строком на 150 год., вид яких визначить орган місцевого самоврядування.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 1.06. 2012р. близько 23 год. він знаходячись на території загальноосвітньої школи , яка розташована в с. Володимирівка, Доманівського району Миколаївської області, почав сварку з ОСОБА_3, яка в послідуючому переросла в

штовханину та бійку. ОСОБА_4, яка знаходилася поряд намагалася припинити бійку, на що ОСОБА_2 умисно відштовхнув її від себе , внаслідок чого остання не втрималася на ногах і впала на правий бік та отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правого передпліччя.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, посилаючись на однобічність досудового та судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає себе не винним і просить провадження стосовно нього закрити.

Прокурор в своїй апеляції просить вирок суду скасувати, та постановити новий, за яким ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком в 1 рік. Прокурор посилається на те, що ОСОБА_2 умисно штовхнув потерпілу, а значить завдав їй умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника в підтримання своєї апеляції, та заперечувавших проти задоволення апеляції прокурора, думку прокурора, який навпаки підтримав свою апеляцію і заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає їх не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Хоча засуджений ОСОБА_2 своєї вини у вчиненому злочині не визнає і заперечує сам факт поштовху потерпілої, але такі його покази судом вірно визнані необґрунтованими.

Зокрема, винність засудженого ОСОБА_2 у визнаному судом звинуваченні, за обставин викладених у вироку суду, підтверджується сукупністю доказів досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну юридично-правову оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 1.06.2012 р. під час зустрічі випускників Володимирської середньої школи до неї підійшов колишній однокласник ОСОБА_5, який став її обнімати. ЇЇ чоловіку це не сподобалось, тому між ним і ОСОБА_6 виник конфлікт, штовханина, а потім і бійка. Вона намагалася припинити бійку і в цей час до них підбіг ОСОБА_2, який її відштовхнув і підійшов до її чоловіка ОСОБА_3, зясовувати стосунки за брата. Від поштовху ОСОБА_2, вона впала на землю, при цьому щоб помякшити падіння виставила в перед праву руку, в якій після падіння відчула гостру біль. Після цього її відвезли до лікарні, де зясувалось, що у неї перелом кісток передпліччя.

Покази потерпілої ОСОБА_3 повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_7, який підтвердив, що коли між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 виникла бійка до них підбіг ОСОБА_2, який попутно відштовхнув потерпілу і вона впала на землю біля його ніг. Він підняв потерпілу, яка трималася за руку і скаржилася на гостру біль. Коли натовп розійшовся, до них підходив ОСОБА_2 і оглядав руку потерпілої , щоб зясувати, що сталося з рукою.

Твердження засудженого ОСОБА_2 про те, що потерпілої взагалі не було під час бійки ОСОБА_5 з ОСОБА_3 спростовуються показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ДеревйовоїС., які пояснили, що під час бійки вказаних осіб потерпіла ОСОБА_4 бігала навколо них і кричала, щоб припинили бійку. Вони бачили, що потерпіла впала, але від чого, вони не бачили.

Покази потерпілої ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_7 повністю узгоджуються з даними судово-медичної експертизи, згідно висновкам якої механізм виникнення перелому характерний для падіння людини з положення стоячи на долоневу поверхню витягнутої руки, що можливо після придання тілу прискорення.

Крім цього, сама поведінка ОСОБА_2 після скоєного злочину, свідчить про його винуватість, оскільки він зразу ж підійшов до потерпілої і став перейматись, що у неї сталося з рукою, а потім виплатив їй 1500 грн. на лікування.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_2 про його непричетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 є безпідставними, тому його апеляція задоволенню не підлягає.

Що стосується апеляції прокурора, то вона також задоволенню не підлягає, оскільки засуджений не наносив потерпілій якихось ударів, а лише її штовхнув, не передбачаючи настання наслідків у вигляді отримання перелому кісток, хоча повинен був це передбачати. Вказане свідчить про необережну форму вини вчиненого злочину, тому дії ОСОБА_2 судом вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_2 і прокурора, який затверджував обвинувальний висновок залишити без задоволення, а вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2012 року стосовно засудженого ОСОБА_2 залишити без зміни.

Головуючий

Судді