Справа № 366/1400/15-ц
Провадження № 1-кп/366/103/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 липня 2015 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Іванківської міжрайпрокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження №0000186 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, розлучений, утриманців немає, не працює, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 30.03.2015 року приблизно о 22 год. приїхав на власному автомобілі «Лада Гранта», д.н.з. НОМЕР_1 до кафе-бару «Стимул», що розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 . Там вирішив викрасти камеру відео спостереження, яка висіла на стіні зазначеного закладу. З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись нагодою, поки за його діями ніхто не спостерігав, таємно викрав зі стіни приміщення кафе-бару «Стимул» камеру відеоспостереження марки ЕС-Т-442SН-2 вартістю 614 грн. 80 коп., чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у інкримінованому йому злочині не визнав. Його показання у судовому засіданні зводяться до наступного: Він живе на вул. Щербакова поряд з кафе-баром «Стимул». 30.03.2015 року ввечері він приїхав до приміщення кафе-бару «Стимул» в смт. Іванків зі своїм знайомим ОСОБА_8 . Відкривши багажника його автомобіля, трохи постояли біля нього. Він особисто пив каву, а ОСОБА_9 пиво. Всередину не заходили. Навколо нікого не було. Лише через дорогу, метрів за 5-6 стояла якась компанія незнайомих йому людей. Згодом вибігла ОСОБА_10 (бармен із кафе-бару «Стимул») стала питати щось за відеокамеру. Він же її не брав, і в багажник нічого не клав. Із ОСОБА_10 він у недружніх стосунках. З потерпілою конфліктів не було. Оскільки він не визнає себе винним, то, відповідно не визнає і позовних вимог. Просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд, вислухавши потерпілу, свідків, вивчивши надані суду докази, вважає, що обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, знайшло своє підтвердження у суді.

Так, потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні дала показання про те, що 31.03.2015 року зранку, прийшовши до належного їй батьку кафе-бару «Стимул» в смт. Іванків, де вона працює адміністратором, вона дізналася про крадіжку відеокамери спостереження з приміщення ОСОБА_11 -бару. ЇЇ бармен ОСОБА_10 залишила їй записку « ОСОБА_12 , передивись запис, бо « ОСОБА_13 » її зламав». Вона переглянула запис на комп`ютері, і побачила, що біля бару безпосередньо перед зникненням зображення були ОСОБА_4 та ОСОБА_14 . Самої камери на приміщенні, коли вона 31.03.2015 року прийшла, не було, лише стирчали проводи. Камеру купувала за свої кошти вона. Обвинуваченого вона знає все життя, а свідка ОСОБА_15 знає через його дружину ОСОБА_16 . Злочином їй заподіяно шкоду, тому вона, остаточно визначившись із позовними вимогами, через свого представника, вона просила стягнути з обвинуваченого 2000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок оплати витрат на правову допомогу.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні дала показання про те, що вона працює в кафе-барі «Стимул» в смт. Іванків. 30.03.2015 року до бару під`їхали на автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_18 . Вони заходили всередину. Перебуваючи на вулиці біля машини, багажник якої був відкритий, ОСОБА_19 кидався пляшками, стаканами. Це вона бачила по монітору. Як і хто зривав камеру вона не бачила зникло зображення, і вони відразу поїхали. Потім повернулись. Тоді вона висловила претензію ОСОБА_20 «Що ти зробив з камерою?». На що той відповів: «Воно шо, твоє?». Вона ж відразу дивилась відеозапис. На той час у барі нікого не було.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні дав показання про те, що 30.03.2015 року він дійсно з ОСОБА_4 ввечері під`їжджали до кафе-бару «Стисмул» в смт. Іванкові. Але він (свідок) був дуже п*яний, тому не все добре пам`ятає. Пам`ятає, що стояли біля бару, виходила ОСОБА_21 (бармен) кричала, сварилась. Причини не пам`ятає. Чи відривав ОСОБА_4 відеокамеру він не бачив. В самому барі вони не були, а стояли поряд. Напроти, через дорогу стояла якась компанія (наче «малолітки»). Коли стояли, то багажник їх машини був відкритий: він пив пиво.

У судовому засіданні було оглянуто відеозапис з викраденої відеокамери: з якого вбачається, що дійсно 30.03.2015 року о 22 год. 26 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_14 перебували біля кафе-бару «Стимул» у полі досягнення відеокамери. Багажник їх автомобіля був відкритий. О 22 год. 26 хв. 27 сек. вони обидва кидали предмети, які дістали з багажника (Жигадло предмет, схожий на пластикову пляшку, ОСОБА_9 на пластиковий стаканчик). Повернулись до багажника. О 22 год. 27 хв. 43 сек. та о 22 год. 27 хв. 50 сек. ОСОБА_22 знову кидався предметами, схожими на пляшки, які діставав з багажника. О 22 год. 28 хв. 07 сек. ОСОБА_22 пішов у сторону відеокамери, та дивився прямо на неї. ОСОБА_23 , який залишався біля багажника, весь час дивився йому вслід, аж до моменту, коли зображення зникає ( 22 год. 28 хв. 26 сек.). З моменту, як ОСОБА_22 проходить позв відеокамері і до моменту зникнення зображення пройшло 27 секунд.

Відповідно з аналізу зазначених доказів, досліджених у судовому засіданні вбачається, що, крім ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , біля викраденої відеокамери нікого не було. Вони самі, як і свідок ОСОБА_24 , підтверджували, що в той час всередині бару нікого не було, які і безпосередньо біля нього. Момент зникнення зображення є моментом викрадення відеокамери. Так, свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні зазначила, що після зникнення зображення вона, коли вийшла на вулицю, побачила що її немає. Саме тому, коли через короткий проміжок часу повернулись ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вона і питала в останнього що він з нею зробив. Так як більше нікого поряд ні до цього, і ні під час цього не було. Тому вона і подумала, що це зробив ОСОБА_19 . Це був понеділок. Вона залишила потерпілій записку з повідомленням про те, що сталося. Сама нікого не турбувала, бо думала, що потерпіла і ОСОБА_22 якось самі розберуться між собою. Відповідно і покази ОСОБА_15 , який зазначив, що був у стані сильного алкогольного сп`яніння і не все пам`ятає, і що він не бачив, як ОСОБА_22 брав відеокамеру спостереження, не можуть спростувати того факту, що саме через 26 секунд після того, як останній пройшов повз відеокамеру, зображення зникає, тобто сталося її викрадення, а він, свідок, у цей час дивився вслід ОСОБА_20 і не міг не бачити його дій. Тим більше, що і обвинувачений, і свідок ОСОБА_25 підтвердили, що свідок ОСОБА_24 дійсно вибігала і сварилась з ОСОБА_19 . Як зазначила сама свідок це було саме через зникнення відеокамери, а не з будь-якої іншої причини.

Крім того, вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, у судовому засіданні підтверджується письмовими доказами:

-Витягом з кримінального провадження № 0000186 від 01.04.2015 року відповідно до якого 01.04.2015 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення крадіжки відеокамери спостереження 30.03.2015 року о 22 год. 20 хв. саме ОСОБА_4 ;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2015 року від ОСОБА_6 , в якій вона повідомила, що 30.03.2015 року саме ОСОБА_26 викрав камеру відеоспостереження;

-Протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею до нього від 31.03.2015 року місця скоєння злочину;

-Постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання вилученої пластикової пляшки від 01.04.2015 року,

-Висновком експерта № 5-05/148 від 08.05.2015 року з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого залишкова вартість бувшої у використанні викраденої камери відео спостереження ЕС-Т-442SН-2, з урахуванням комплектації, передбаченої виробником, станом на 30.03.2015 року могла становити 614,80 грн. при умові працездатності та при умові, що товарний стан об`єкта експертизи на момент скоєння злочину відповідав визначеному строку експлуатації;

-Долученим до справи компакт диском з відеозаписом, що здійснювався під час вчинення ОСОБА_27 злочину та протоколом його огляду від 08.05.2015 року.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, як схильний до правопорушень, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого у судовому засіданні не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який кримінальним законом віднесено до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання. Суд вважає, що йому слід обрати міру покарання у вигляді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Речові докази пластикову пляшку, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Іванківського РВ знищити, а компакт-диск залишити у матеріалах кримінальної справи.

Цивільний позов, заявлений потерпілою, слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 1166, 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що вартість відеокамери спостереження на момент її викрадення становила 614 грн. 80 коп. Проте, як вбачається з наданої суду письмового замовлення від 30.12.2014 року, ОСОБА_6 замовила ОСОБА_28 встановлення обладнання для підключення системи відео спостереження на території замовника за адресою кафе-бар «Стимул» , вул. Базарна, 13. Як вбачається із вказаного замовлення оплачена вартість зовнішніх трьох камер становила 3000 грн. ( 1000х3). Відповідно вартість однієї камери становила 1000 грн. Монтаж, пуск і наладка трьох камер, реєстратора, становив 4000 грн. Відповідно монтаж однієї камери відповідає зазначеній позивачкою 1000 грн. Отже, підлягають стягненню з ОСОБА_4 2000 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором. Тобто, ч.1 та ч.2 ст.120 КПК встановлюють загальне правило, відповідно до якого витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого ( в даному випадку ОСОБА_6 ), несе той учасник кримінального провадження, якому така допомога надається. Відповідно в частині задоволення позовних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. за рахунок ОСОБА_29 слід відмовити.

Судові витрати у вигляді процесуальних витрат на проведення судової товарознавчої експертизи, стягнути з ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 1000 грн. штрафу.

Речові докази пластикову пляшку, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Іванківського РВ знищити, а компакт-диск залишити у матеріалах кримінальної справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 368 грн. 28 коп.

Цивільний позов, заявлений потерпілою, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди у сумі 2000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.

Копії вироку можуть бути отримані відразу після проголошення вироку.

Суддя: