Справа № 165/2387/14-к Провадження №11-кп/773/159/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ч.2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001170 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду від 11 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Партеніт м. Алушта АР Крим, українець, громадянин України, освіта вища, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, засуджений:

за ч.1 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна належного йому на праві приватної власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна належного йому на праві приватної власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано покарання призначене за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року шість місяців арешту, за правилами ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк шість років один місяць з конфіскацією майна належного йому на праві приватної власності.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу проголошення вироку, а саме з 11 лютого 2015 року, зарахувавши до строку покарання його попереднє ув`язнення з 09 вересня 2014 року по 25 вересня 2014 року включно та частково відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року у виді арешту починаючи з 26 вересня 2014 року по 10 лютого 2015 року включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення та арешту відповідає один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу залишено попередню тримання під вартою.

За проведення судових експертиз стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави всього 1474 (одну тисячу чотириста сімдесят чотири) грн. 62 коп.

Вирішено питання про майно, на яке накладено арешт та речові докази.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що 04 листопада 2013 року, близько обідньої пори під час проведення працівниками міліції оперативної закупівлі наркотичних засобів, перебуваючи поблизу кафе "Веселий Роджер", що знаходиться на бульварі Шевченка у м. Нововолинську, незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані) за 250 грн. паперовий згорток з речовиною білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін масою 0,0006 г, який він незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Крім того, 18 липня 2014 року, близько 15 год. 10 хв. ОСОБА_8 , під час проведення працівниками міліції оперативної закупівлі наркотичних засобів, перебуваючи біля квартири АДРЕСА_2 повторно, незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані) за 250 грн. паперовий згорток з частиною таблетки білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін масою 0,0034 г, яку він незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Крім того, 08 серпня 2014 року, в період часу з 14 год. 15 хв. по 15 год. 02 хв. під час проведення працівниками міліції обшуку квартири, у якій проживає ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено чотири згортки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого в речовині складає відповідно в кожному пакеті: 0,0054 г, 0,0355 г, 0,7167 г, 0,3681 г, загальна маса метамфетаміну становить 1,1257 г, які ОСОБА_8 повторно, незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах і незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Зі змісту апеляційної скарги, поданої захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що вирок Нововолинського міського суду від 11 лютого 2015 року він вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню з ухваленням виправдального вироку. Посилається на те, що судовий розгляд проведено неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, порушено право на справедливий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляції, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора, який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів та кваліфікував його дії за ч.1 ст.307 КК України, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно та незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому повторно та кваліфікував такі його дії за ч.2 ст.307 КК України.

При цьому, на підтвердження встановлених обставин та доведеного обвинувачення судом було взято до уваги такі докази, як показання свідків ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протокол огляду покупця (т.2 а.с.11), протокол помічення грошових купюр (т.2 а.с.12-13), протокол проведення оперативної закупівлі (т.2 а.с.14-15), висновок експерта №0831/0831 від 06 листопада 2013 року (т.2 а.с.18-22), протокол огляду предметів від 27.11.2013 року (т.2 а.с.23), постанова про визнання предметів речовими доказами від 27.11.2013 року (т.2 а.с.24), протокол помічення грошових купюр (т.2 а.с.39), протокол огляду покупця (т.2 а.с.40-41), протокол проведення оперативної закупівлі (т.2 а.с.42-43), висновок експерта №396/396 від 22 липня 2014 року (т.2 а.с.47-50), протокол огляду предметів від 26.07.2014 року (т.2 а.с.51), постанова про визнання предметів речовими доказами від 26.07.2014 року (т.2 а.с.52), протокол обшуку (т.2 а.с.61-70), висновок експерта №477/477 від 19 серпня 2014 (т.2 а.с.86-89), протокол огляду предметів від 22.08.2014 року (т.1 а.с.90), постанова про визнання предметів речовими доказами від 22.08.2014 року (т.1. а.с.91), акт №330 наркологічної експертизи від 18.08.2014 року (т.2 а.с.105), протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів (т.2 а.с.156-160) та аудіофайли з диску для лазерних систем зчитування інвентарний №7 (т.2 а.с.165), протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів (т.2 а.с.161-162) та відеофайл з карти пам`яті інвентарний №13 (т.2 а.с.165).

Відповідно, по епізоду вчинення 04.11.2013 року незаконного збуту ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані) наркотичного засобу бупренорфін, масою 0,0006 г, який був кваліфікований за ч.1 ст.307 КК України, судом було обґрунтовано вирок на підставі таких доказів, як показання свідків ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколу огляду покупця (т.2 а.с.11), протоколу помічення грошових купюр (т.2 а.с.12-13), протоколу проведення оперативної закупівлі (т.2 а.с.14-15), висновку експерта №0831/0831 від 06.11.2013 року (т.2 а.с.18-22), протоколу огляду предметів від 27.11.2013 року (т.2 а.с.23), постанови про визнання предметів речовими доказами від 27.11.2013 року (т.2 а.с.24).

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказав, що приблизно в жовтні 2013 року був понятим при проведенні слідчих дій у приміщенні Нововолинського МВ УМВС України. Пам`ятає, що працівники міліції показували йому грошові кошти, казали що вони мічені і буде проводитись закупка наркотичних засобів. При цьому, під час оформлення протоколів помічання грошових купюр та огляду покупця присутній не був. Гроші при ньому було передано хлопцю, який був одягнутий у сірі штани, шкіряну куртку коричневого кольору, чорну кепку та окуляри. Приблизно через 15 хв. вищевказаний громадянин повернувся та передав працівникам міліції цілу таблетку білого кольору, яка знаходилась у поліетиленовому пакеті. Зазначив, що певні підписи на процесуальних документах виконані ним, але наявні також підписи, які він не здійснював, або не впевнений, що вони належать йому.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив, що восени 2013 року був понятим при проведенні слідчих дій у приміщенні Нововолинського МВ УМВС України. При ньому працівники міліції вручили чоловіку приблизно 40-50 років, який був одягнутий у шкіряну куртку чорного кольору, світлі джинси, кепку та окуляри гроші в сумі приблизно 200-250 грн. для купівлі нароктичних засобів. Грошові кошти було ксерокопійовано та переписано номери купюр без його участі. Приблизно через 15-20 хв. вищевказаний чоловік повернувся, дістав із кишені частину таблетки білого кольору, яка знаходилась у поліетиленовому пакеті та передав її працівникам міліції. Також зазначив, що певні підписи на процесуальних документах виконані ним, але наявні також підписи, які він не здійснював, або не впевнений, що вони належать йому. Крім того, пам`ятає, що пізніше до нього додому приходив працівник міліції, який просив розписатися на певних документах.

Свідок ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані) підтвердив, що на початку листопада 2013 року його запросили працівники міліції для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу. Він зв`язався із обвинуваченим ОСОБА_8 по телефону та домовився про купівлю наркотичного засобу. У приміщенні Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області його було оглянуто та було вручено для цього 250 грн. Після чого він прийшов до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", де зустрівся із ОСОБА_8 . У під`їзді будинку передав йому гроші. Через деякий час останній приніс та передав йому у паперовому згортку половину таблетки "Субутекс". В подальшому він відразу повернувся у відділ міліції, де в присутності понятих у нього працівники міліції вилучили вищевказану частину таблетки. Під час допиту вказав, що не носить окуляри.

Порівнявши та проаналізувавши показання даних свідків колегія суддів встановила наявність певних суттєвих суперечностей та невідповідностей між ними та іншими доказами, наявними у провадженні.

Так, є суперечливими показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані) в частині опису зовнішнього вигляду свідка ОСОБА_9 , розміру придбаної ОСОБА_9 таблетки, а також матеріалу упаковки, в якій дана таблетка знаходилась.

Крім того, не є переконливими докази, які вказують на час проведення оперативної закупівлі та період часу протягом якого свідок ОСОБА_9 здійснював дану закупівлю, оскільки згідно протоколу проведення оперативної закупівлі від 04.11.2013 року ця слідча дія проводилася з 15 год. 00 хв. до 15 год. 55 хв., з показань понятих вбачається, що свідок ОСОБА_9 здійснював закупівлю протягом 15-20 хв. При цьому ОСОБА_8 та його захисник стверджують, що для подолання відстані з приміщення Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області до кафе "Веселий Роджер" та в зворотному напрямку, а також вчинення закупівлі необхідно значно більше часу, ніж вказано свідками. Будь-які інші докази, які б підтверджували реальність та достовірність придбання ОСОБА_9 у обвинуваченого наркотичного засобу саме у вказаний свідками та зазначений в протоколі проведення оперативної закупівлі часовий період стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Положеннями п.3 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Враховуючи те, що єдиним прямим доказом, який підтверджує факт незаконного збуту 04.11.2013 року свідку ОСОБА_9 наркотичного засобу саме ОСОБА_8 є показання самого ОСОБА_9 , які не являються в повній мірі достатніми, переконливими та беззаперечними, оскільки не узгоджуються повністю з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , іншими доказами у провадженні щодо обставин вчинення даного злочину, то, відповідно, колегія суддів приходить до висновку, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, слід закрити, так як під час судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення його винуватості.

Проте, висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому незаконного збуту 18.07.2014 року ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані) наркотичного засобу бупренорфін, масою 0,0034 г, за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, що свідчить про безпідставність апеляційної скарги в цій частині.

Як встановлено в ході судового розгляду, винність ОСОБА_8 у вчиненні вказаного епізоду злочинної діяльності повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендовані), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом помічення грошових купюр (т.2 а.с.39), протоколом огляду покупця (т.2 а.с.40-41), протоколом проведення оперативної закупівлі (т.2 а.с.42-43), висновком експерта №396/396 від 22 липня 2014 року (т.2 а.с.47-50), протоколом огляду предметів від 26.07.2014 року (т.2 а.с.51), постановою про визнання предметів речовими доказами від 26.07.2014 року (т.2 а.с.52) протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів (т.2 а.с.156-160) та аудіофайлами з диску для лазерних систем зчитування інвентарний №7 (т.2 а.с.165), протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів (т.2 а.с.161-162) та відеофайлом з карти пам`яті інвентарний №13 (т.2 а.с.165).

Заперечення ОСОБА_8 в збуті наркотичних засобів по даному епізоду перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідків та іншими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, та які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, переконливо свідчать про те, що вина ОСОБА_8 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів є доведеною.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведення оперативних закупівель наркотичних засобів в обвинуваченого ОСОБА_8 було санкціоноване в установленому законом порядку та здійснювалось у порядку, регламентованому Законом України Про оперативно-розшукову діяльність.

Щодо посилання захисника на те, що при проведенні закупки 18.07.2014 року слідчі дії проводились не уповноваженими на те особами - оперативними працівниками, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.10.2013 року та 04.06.2014 року старшим слідчим СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_15 доручено підрозділу СБНОН Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області встановити свідків, очевидців та факти збуту наркотичних засобів Громадянином ОСОБА_8 та допитати їх з даного приводу (т.1 а.с.6, 28).

Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника, що при допиті ОСОБА_9 з використанням технічних засобів з іншого приміщення було допущено порушення вимог ч.9 ст.352 КПК України, оскільки ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 18.12.2014 року (т.1 а.с.82) ухвалено допит свідка ОСОБА_9 , стосовно якого застосовані заходи безпеки і який відбуває покарання в Маневицькій виправній колонії №42, провести 24.12.2014 року об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Щодо тверджень захисника про відсутність дозволу апеляційного суду Волинської області на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж то апеляційний суд вважає дані твердження безпідставними, оскільки з відповіді апеляційного суду Волинської області від 30.12.2014 року №196-рсо вбачається, що апеляційним судом Волинської області надавались дозволи на проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_8 (ухвала №50т від 14.01.2014р. та ухвала №783т від 26.06.2014р.) (т.1 а.с.105).

Посилання захисника на те що мала місце провокація зі сторони працівників міліції не знайшло свого ствердження в суді і спростовується, як показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , аудіозаписами телефонних розмов, так і іншими дослідженими доказами.

Проте, враховуючи, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні 04.11.2013 року незаконного збуту наркотичного засобу, яке було кваліфіковано за ч.1 ст.307 КК України, слід закрити, то така кваліфікуюча ознака, як повторність, що інкримінувалася ОСОБА_8 за епізодом незаконного збуту наркотичного засобу 18.07.2014 року, відсутня в його діях і їх слід кваліфікувати за ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.

Крім того, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчинених повторно, за епізодом виявлення та вилучення чотирьох згортків з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою 1,1257 г, під час проведення 08.08.2014 року обшуку квартири, у якій проживає ОСОБА_8 , кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.307 КК України.

У вироку вказано, що показання обвинуваченого на заперечення своєї вини у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинених повторно суд сприймає, як спосіб захисту останнього від пред`явленого йому обвинувачення. На обґрунтування такого висновку було вказано, що такі показання ОСОБА_8 спростовуються показаннями свідків, які узгоджуються між собою та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, які суд вважає правдивими та покладає в основу обвинувачення ОСОБА_8 , а також суперечливими показаннями самого обвинуваченого.

Проте, на думку колегії суддів вказаними вище доказами, в тому числі безпосередньо протоколом обшуку, висновком експерта №477/477 від 19 серпня 2014, протоколом огляду предметів від 22.08.2014 року, постановою про визнання предметів речовими доказами від 22.08.2014 року, а також показаннями самого ОСОБА_8 , який визнав, що зберігав за місцем свого проживання психотропну речовину метамфетамін, загальною масою 1,1257 г., для власного споживання, в даному випадку доведено вину обвинуваченого у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини.

Інші докази, які вказані вище та наведені у вироку, не є беззаперечними та переконливими для встановлення винності ОСОБА_8 у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропної речовини саме з метою збуту.

При цьому, береться до уваги судом і той факт, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б підтверджували збут обвинуваченим такої психотропної речовини, як метамфетамін, яка була знайдена у нього під час обшуку 08.08.2014 року.

Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження, як безпосередність дослідження показань, гарантовану ст.23 КПК України, колегія суддів бере до уваги показання обвинуваченого, дані ними в процесі судового розгляду справи, які узгоджуються з іншими доказами, наявними в кримінальному провадженні, та їм не суперечать, і приходить до висновку, що, оскільки по інкримінованому ОСОБА_8 епізоду повторного, незаконного придбання і зберігання психотропної речовини з метою збуту, стороною обвинувачення в даному випадку не доведено належними та допустимими доказами таку кваліфікуючу ознаку правопорушення, як вчинення зазначених дій з метою збуту, то такі дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене повторно.

Колегія суддів не визнає обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, тяжкість вчинених ним злочинів, які є тяжким злочином та середньої тяжкості, те, що він несудимий, по місцю проживання характеризується посередньо, проживає разом і матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи, вироком Луцького міськрайонного суду від 14.10.2014 року засуджений за ч.1, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, і приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі за правилами ч.1, ч.4 ст.70, ст.72 КК України.

Дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 407, 409, 417 КПК України, Апеляційний суд Волинської області

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду від 11 лютого 2015 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Цей же вирок щодо ОСОБА_8 в частині визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України, ч.2 ст.309 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання, призначеного за даною ухвалою, частково приєднати покарання за правилами ч.1 ст.72 КК України, призначене за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2014 року у виді 6 (шести) місяців арешту, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Виключити з вироку вказівку суду про конфіскацію майна ОСОБА_8 .

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: