Справа № 341/2721/14-к
Провадження № 11-кп/779/171/2015
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду від 26 лютого 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України

в с т а н о в и л а :

вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, проживає у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_10 , працюючого стропальником у приватній будівельній компанії м. Івано-Франківську, українця, громадянина України, раніше судимого 30.09.2008 року Галицьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю на один рік, Галицьким районним судом 22.07.2009 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, Галицьким районним судом 17.05.2010 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців, звільненого 11.04.2013 року по відбутті строку покарання Івано-Франківським міським судом 10.07.2014 року за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільненого 25.09.2014 року по відбутті строку, засуджено

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому постановлено рахувати з 17.11.2014 року.

Запобіжний захід залишено попередньо обраний тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров,я потерпілого за таких обставин.

Будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_7 , звільнившись 25.09.2014 року від покарання у виді трьох місяців арешту, до якого він був засуджений вироком Івано-Франківського міського суду 10.07.2014 року за ч.2 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став і вчинив новий корисливий злочин.

17.11.2014 року приблизно об 11 годині ОСОБА_7 , знаходячись у житловому будинку свого родича ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_2 , разом з останнім, а також зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 та односельчанами ОСОБА_12 і ОСОБА_13 розпивали спиртні напої. Пізніше до них приєднався ОСОБА_14 , у якого ОСОБА_7 побачив гаманець з грошима та вирішив їх викрасти.

Спровокувавши суперечку з ОСОБА_14 , яка переросла в бійку, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_14 удари руками по тілу та голові, в результаті чого спричинив потерпілому синці та садно в ділянці голови, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а пізніше заволодів гаманцем з грошовими коштами в сумі 1800 грн. та перепусткою з місця роботи.

У подальшому ОСОБА_7 частину грошей в сумі 682 грн. витратив на власні потреби, зокрема на придбання спиртного, а решту грошей в сумі 1118 грн. залишив при собі, які цього ж дня були виявлені і вилучені працівниками міліції та повернуті потерпілому. Перепустка була виявлена і вилучена під сходами будинку ОСОБА_7 і також повернута потерпілому.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м,якості, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вважає, що рішення про призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України є безпідставним та невмотивованим, оскільки обставини, визнані судом пом`якшуючими, не знижують ступінь тяжкості вчиненого настільки, щоб призначення покарання в межах санкції відповідної статті було недоцільним. Вважає, що судом не в повній мірі враховано ті обставини, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим та маючи непогашену судимість за попереднім вироком суду, вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів у стані алкогольного сп`яніння, тобто на шлях виправлення не став, а його діяння носять стійку злочинну направленість.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин та правильність кваліфікації його дій, просить вирок змінити в частині призначеного покарання. Вважає, що судом не було враховано усіх пом`якшуючих обставин, а саме його щиросердне зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, наявність постійного місця проживання, за яким позитивно характеризується, постійне місце роботи, на утриманні має дружину. Обіцяє стати на шлях виправлення і просить призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі або призначити покарання у виді позбавлення волі на менший строк.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив вимоги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок незаконним і просили пом`якшити покарання, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Оскільки судом першої інстанції проведено обмежений порядок дослідження доказів, то відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Згідно вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується як схильний до скоєння злочинів, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом,якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій до обвинуваченого у потерпілого, який не наполягає на суворості покарання. Обтяжуючою покарання обставиною суд визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд врахував, що обвинувачений приймав участь у Революції гідності і що на його утриманні перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд визнав вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину із врахуванням особи винного та його поведінки до вчинення злочину та обґрунтовано застосував ст.69 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 на його позитивну характеристику з місця проживання не відповідає дійсності, оскільки з характеристики Дубовецької сільської ради вбачається, що ОСОБА_7 за час проживання в селі зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.53).

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, а обставини, зазначені ним та прокурором в апеляційних скаргах, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду від 26 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4