АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
березня 2007 року Колегія суддів судової
палати в кримінальних

справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого -
Коваленка Є.П.

Суддів - Демченко О.В., Вавріва І.З.

З участю
прокурора - Гузіка Й.М.

Захисника -
ОСОБА_1

Адвоката
- ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на
вирок Тернопільського
міськрайонного суду від 4 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краснодар РФ , мешканець

АДРЕСА_1, не працює ,

судимий : 01.06.2000 року за ч.З ст. 140 КК України на 4

роки 6 місяців позбавлення волі;
10.11.2004 року за ч.2

ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 6 місяців виправних

робіт ; 13.07.2005 року за ч.І ст.
162 КК України на 2

роки 4 місяців
обмеження волі ,
яке постановою

Долинського районного суду Івано-Франківської області

від 22.12.2005 року в частині невідбутого покарання

змінено на 240
годин громадських робіт
, з яких

невідбуто 12 годин , -

засуджений за ч.І ст. 162 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі; за
ч.2

ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України - на 5 років позбавлення волі . На підставі
ст. 70

КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання призначено 5 років

позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання

приєднано невідбуте покарання у вигляді 8 годин громадських робіт , що в

перерахунку на позбавлення
волі складає 1
день і остаточне
покарання

визначено 5 років 1 день позбавлення волі.

Міра
запобіжного заходу ОСОБА_3 залишена попередня - тримання під вартою .

Справа
№11-59
Головуючий у 1 -й інстанції - Багрій Т.Я.

Категорія - ч. 1
ст. 162,ст. 15,ч.3ст. 186 КК України
Доповідач - Демченко
О.В.

Згідно з вироком ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за
те , що 5.01.2006 року , близько 19.30.год.
незаконно проник у квартиру АДРЕСА_2, звідки таємно викрав належні
потерпілій ОСОБА_4 речі на загальну суму 485 грн. 25 коп.

Крім того , ОСОБА_3 , перебуваючи у нетверезому стані , 11.04.2006 року ,
близько 19 год. 45 хв.
проник у квартиру АДРЕСА_3 , звідки намагався відкрито викрасти жіночу сумочку
потерпілої ОСОБА_5 , яка побачивши ОСОБА_3 у своїй квартирі з викраденими
речами , покликала на допомогу свого чоловіка ОСОБА_6 , який його затримав і
викликв працівників міліції , що і перешкодило ОСОБА_3 довести свій злочин до
кінця .

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати ,
провадження по справі закрити за недоведеністю його вини у вчиненні злочинів .
Покликається на фальсифікацію кримінальної справи , на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи , необ'єктивність та однобічність
досудового і судового слідства та суттєві порушення кримінально-процесуального
закону , зокрема , вказує на те , що не намагався 11.04.2006 року відкрито
викрасти майно потерпілої ОСОБА_5 із квартири по АДРЕСА_3 , оскільки в цей день
знаходився у відділенні Тернопільського MB УМВС у
зв'язку із затриманням за вчинення хуліганства , звідки був звільнений
12.04.2006 року . Вважає , що в ході досудового слідства було порушено його
право на захист, так як під час його затримання йому не були роз'яснені його
процесуальні права , слідчі дії з ним проводились без участі захисника , а він
, на його думку , хворіє олігофренією , тобто є психічно хворою людиною і
відповідно до вимог закону його необхідно було забезпечити адвокатом .

Крім того , вказує , що він не погоджується з висновком
судово-психіатричної експертизи , яка не виявила в нього психічні розлади
здоров'я.

Заслухавши доповідача , засудженого ОСОБА_3 який підтримав свою апеляції ,
міркування прокурора про законність та обгрунтованість вироку , перевіривши
матеріали кримінальної справи та ознайомившись з доводами апеляції, колегія
суддів вважає , що апеляція до
задоволення не підлягає .

Висновки суду , викладені у вироку , відповідають фактичним обставинам
справи , винність ОСОБА_3 у вчиненні злочинів , за якиі його засуджено ,
стверджена доказами , які всебічно перевірені в судовому засіданні , і яким суд
дав належну юридичну оцінку , відповідно до вимог ст. 67 КІЖ .

Необгрунтованими є
доводи у апеляції
про допущену у
справі однобічність та неповноту слідства і проявлену необ'єктивність
при розгляді справи в суді, які, на думку засудженого , тягнуть за собою
скасування вироку щодо нього.

На підставі
аналізу й оцінки досліджених доказів суд дійшов обгрунтованого висновку і
визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_3. за ч. 1 ст. 162 , ст.15.4.3 ст. 186 КК
України .

Так , допитана в
судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила , що 11.04.2006 року приблизно о
19год.45хв. у своїй квартирі вона почула шум , вийшовши в коридор , побачила
ОСОБА_3 , на той час незнайомого для неї мужчину , який тримав в руці її
сумочку . На її крик він почав втікати але чоловік його затримав і вони
викликали працівників міліції .

Аналогічні показання про обставини вчинення злочину
потерпіла давала в ході досудового слідства і підтвердила на ставці віч-на-віч з ОСОБА_3 / а.с. 84-85
, 92-93 /

Як вбачається із
матеріалів справи , показання потерпілої ОСОБА_5 впродовж всього досудового та
судового слідства відзначалися послідовністю і відповідали іншим об'єктивним
доказам , а тому висновок суду про покладення зазначених показань в основу
вироку є обгрунтованим .

Крім того , показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які визнані судом правдивими та достовірними про те , що дійсно 11.04.2006 року ОСОБА_3 із квартири
ОСОБА_5,ОСОБА_6 намагався викрасти
сумочку але був
затриманий до приїзду працівників міліції.

Свої покази
свідок ОСОБА_6 підтвердив на ставці віч-на-віч з ОСОБА_3 /а.с. 94-95/ .

Крім того ,
показання потерпілої ОСОБА_5 та вищенаведених свідків частково узгоджуються з
показаннями ОСОБА_3 в ході досудового слідства .

Зокрема , в
своєму власноручно написаному поясненні від 12.04.2006 року ( а.с.37) , будучи
допитаним в якості підозрюваного ( а.с.41-42) та на ставках віч -на- віч з
потерпілою ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 ( а.с.92,94 ) засуджений ОСОБА_3 не
заперечував факту його перебування в квартирі потерпілої 11.04.2006 року ,
однак пояснив , що остання його затягнула у квартиру і наміру викрадати її
сумочку в нього не було .

Твердження
засудженого ОСОБА_3 про те , що він 11.04.2006 року не міг вчинити злочину ,
оскільки 9.04.2006 року був затриманий за дрібне хуліганство і перебував у
відділенні міліції спростовується матеріалами перевірки , яку проводив суд за
клопотанням засудженого , за результатами якої встановлено , що ОСОБА_3 дійсно
затримувався за вчинення дрібного хуліганства на АДРЕСА_3 , однак не 09.04.2006
року , як про це вказує ОСОБА_3 , а 11.04.2006 року . Об 11 год.30 хв. 12.04.2006
року ОСОБА_3 був звільнений із кімнати для затриманих , а 13.04.2006 року -
затриманий за вчинення злочину , що підтверджується належно оформленими
документами (306-319).

Факт вчинення засудженим злочину
11.04.2006 року також підтверджується заявою ОСОБА_6 від
11.04.2006 року , яка належним чином зареєстрована органами міліції , із якої
вбачається , що саме 11.04.2006 року ОСОБА_3 проник в її квартиру , звідки мав
намір вчинити крадіжку ( а.с. 28 ).

Вина
ОСОБА_3 у вчиненні порушення недоторканості житла потерпілої
ОСОБА_4 також знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового
слідства.

Так , потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_9 ствердили , що 05.01.2006 року з
квартири , де вони проживають АДРЕСА_2 було викрадено мобільний телефон та
жіночу сумочку з косметикою .

Протоколом огляду даного місця події від 06.01.2006 року зафіксований факт
виявлення та вилучення з внутрішньої сторони вхідних дверей слідів пальців рук
( а.с. 15-20 ) .

Як вбачається з висновку дактилоскопічної експертизи від 14.04.2006 року ,
слід пальця руки , який був вилучений під час огляду квартири потерпілої
ОСОБА_4 , залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_3 , що спростовує його
заперечення про вчинення даної крадіжки ( а.с. 126-131 ) .

Крім того , ОСОБА_3 17.02.2006 року добровільно видав мобільний телефон
" Nokia-ЗЮО
" , який потерпіла ОСОБА_4 впізнала і вказала , що саме він належить
їй і був у неї викрадений 05.01.2006 року із квартири ( а.с.23, 98, 102 ).

Безпідставним є твердження засудженого ОСОБА_3 про порушення в ході
досудового слідства його права на захист , оскільки він під час затримання
13.04.2006 року не висловлював бажання мати захисника , що підтверджується
протоколом роз'яснення йому процесуальних прав ( а.с. 39, 47) . В ході
досудового слідства за бажанням ОСОБА_3 до участі в кримінальній справі був
допущений в якості захисника адвокат ОСОБА_10 , з участю якого проводились всі
процесуальні дії ( а.с. 52-54 ) .

Не знайшло також свого підтвердження посилання засудженого в апеляції на те
, що він є психічно хворою людиною , оскільки відповідно до висновку
амбулаторної судово-психіатричної експертизи №149 від 06.05.2005 року ,
засуджений ОСОБА_3 на період часу , який відноситься до інкримінованого йому
злочину , психічними хворобами чи тимчасовим розладом психічної діяльності не
страждав , міг давати звіт своїм діям та керувати ними , тобто є осудним .

Крім того , експертами було відмічено , що ОСОБА_3 показовий , емоційно
неврівноважений , не щирий та схильний до брехні ( а.с. 177-178 ).

Висновок
проведеної у справі експертизи належно аргументований з наукової точки зору .
відповідає фактичним обставинам справи та іншим зібраним доказам , а тому суд
не мав підстав сумніватися в його достовірності.

Покарання ОСОБА_3 призначено судом у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України , з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів ,
особи засудженого , який раніше судимий , вчинив злочин у нетверезому стані та
всіх обставин справи , в межах санкції статей , однак ближче до мінімального .

При перевірці справи колегією суддів не встановлено
істотних порушень вимог КПК , які б могли вплинути на правильність висновків
суду та доведеність винності ОСОБА_3 . Висновки суду грунтуються на доказах ,
встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання . Несуттєві
порушення по справі не можуть вплинути на законність та обгрунтованість вироку
.

Отже , підстав
до скасування чи зміни вироку щодо
ОСОБА_3 не має .

Разом з тим , колегія суддів вважає , що суду слід дати вказівку в порядку
ст. 409 КПК України вирішити питання про початок відбування покарання ОСОБА_3.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 356, 365, 366 КПК України ,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3
залишити без задоволення , а вирок Тернопільського міськрайонного суду від
4 грудня 2006 року щодо нього - без зміни .

Зобов'язати
Тернопільський міськрайонний суд в порядку ст. 409 КПК вирішити питання про
початок строку відбування покарання ОСОБА_3