Справа № 1318/2345/2012
ВИРОК

Іменем України

10 вересня 2012 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: прокурора Старосельської Т.С.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 14.05.2012 року о 18.00 годині біля приміщення магазину в селі Купновичі Самбірського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин побутового характеру, вчинив бійку з громадянином ОСОБА_1, в результаті якої умисно наніс йому удар правою ногою по обличчі, спричинивши йому подвійний перелом обох кутів нижньої щелепи, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до середньої тяжкості.

Підсудний свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і пояснив, що 14.05.2012 року о 18.00 год. він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_1 біля магазину в с. Купновичі Самбірського району, де вони купили 1 літру горілки та закуску, що удвох у наступному випивали. Під час цього посперечалися з приводу хто більше підтягнеться на перекладині; а коли ОСОБА_1 переміг, то у них виникла суперечка. Коли під час сварки потерпілий присів, ОСОБА_2 використав таку позицію ОСОБА_1 та наніс йому удар правою ногою в щелепу з лівої сторони. Від даного удару потерпілий впав на землю; ОСОБА_2 пояснив, що хотів його ударити, однак, не розрахував сили. Потім підсудний допоміг йому дійти додому та сам пішов до себе додому. Наступного дня ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 звернулись за медичною допомогою в Самбірську ЦРЛ та в наступному до Львівської лікарні, де потерпілий перебував на лікуванні протягом двох тижнів. Підсудний всі витрати на лікування оплатив; на даний час вони знову товаришують, у ОСОБА_1 претензій до ОСОБА_2 немає.

Крім визнання підсудним своєї вини в інкримінованому йому злочині, винність ОСОБА_2 стверджується матеріалами кримінальної справи і фактичними обставинами, які ніким не оспорювались та, які не досліджувались у судовому засіданні відповідно до ст. 299 КПК України.

Аналізуючи докази матеріалів кримінальної справи в їх сукупності з показаннями підсудного, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_1. Кваліфікація дій підсудного за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною, відповідає фактичним обставинам справи і він повинен нести за це кримінальну відповідальність.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину; також судом враховано особу винного, незадовільний стан здоровя, його характеристику, сімейне становище, обставини вчинення злочину.

Обставинами, що помякшують покарання підсудному є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування матеріальних збитків, повязаних з лікуванням потерпілого.

Обтяжуючою вину обставиною підсудного є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Розглядаючи кримінальну справу в межах предявленого звинувачення підсудному, із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового слідства в сукупності із поясненнями підсудного; звернення потерпілого, який заявив, що претензій до ОСОБА_2 у нього немає та просив його суворо не карати; із врахуванням його поведінки під час та після вчинення злочину; - суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання не повязане з позбавленням волі та недоцільно призначати виправні роботи. Суд переконаний, що слід призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, - що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для призначення більш мякого покарання підсудному, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинений злочин, - не встановлено.

Цивільного позову не заявлено; речових доказів у справі немає.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання 1(один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1(один) рік.

Згідно п. п. 1, 3 ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 попросити пробачення у потерпілого; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід підписку про невиїзд стосовно підсудного до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя