Справа № 1-85 (2007 р.)
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року
м. Бучач

Бучацький районний суд
Тернопільської області

в
складі: головуючого судді Кузевича И.Я.,

при
секретарі Малій
М. П.,

з
участю: обвинувача Рекуша
О.Р.,

захисника ОСОБА_1.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бучача справу про обвинувачення
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця с. Радча Тисменицького району
Івано-Франківської області, жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,
із базовою вищою освітою,
приватного підприємця, одруженого
, військовозобов'язаного, раніше не судимого, за ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17
жовтня 2006 року підсудній ОСОБА_2.,
провівши попередньо 16 жовтня 2006 року розмову про купівлю 9 тонн цукру
у ТзОВ „Вільна Україна" с. Пилява Бучацького району із директором
товариства ОСОБА_3.., зловживаючи
довірою, яка склалася з ОСОБА_3.. в ході
взаємно вигідних цивільно-правових відносин ,
зокрема, ОСОБА_2. 5 разів
впродовж двох років закупляв цукор в ТзОВ „Вільна Україна" : 13 грудня
2004 року, 15 грудня 2004 року, 20 грудня 2004 року, 13 липня 2006 року та 11 жовтня 2006
року, за який відразу ж сплачував
готівкою, чим увійшов у довіру до
директора ТзОВ „Вільна Україна" ОСОБА_3..,
біля 13 год. пред'явив біля бучацького цукрового заводу, що в місті Бучачі Тернопільської області
, директору товариства ОСОБА_3..
фіктивне платіжне доручення про ніби-то попередній перерахунок на рахунок ТзОВ
„Вільна Україна" коштів в сумі 27720 грн. за цукор, цим самим шляхом пред'явлення зазначеного
платіжного доручення обманув директора згаданого товариства ОСОБА_3.., який передав,
а ОСОБА_2. заволодів належним підприємству цукром, який зберігався на Бучацькому цукровому
заводі , в кількості 9 тонн , чим завдав ТзОВ „Вільна Україна" с.
Пилява Бучацькогь району Тернопільської області
матеріальну шкоду в сумі 27720 грн.

Будучи
допитаним в судовому засіданні в якості підсудного по суті пред'явленого йому
обвинувачення у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 190 КК України , ОСОБА_2. суду пояснив , що'з 1994 року займається підприємницькою
діяльністю. З директором ТзОВ „Вільна Україна" ОСОБА_3.. знайомий біля
2-3 років. В жовтні 2006 року між ним та ОСОБА_3.. відбулась телефонна розмова про те, що він згоден купити в ОСОБА_3.. цукор по дещо
завищеній ціні, однак з умовою, що оплата буде проведена по мірі реалізації
цукру, на що той погодився , і вони домовились зустрітись 17 жовтня 2006
року біля цукрового заводу м. Бучача.
Там ОСОБА_3.. були виписані накладні на цукор в кількості 9
тонн, після чого на заводі було
здійснено погрузку 9 тонн цукру на дві автомашини .

2

18
жовтня 2006 року він через банк перевів ТзОВ „Вільна України" 7 720
грн., як часткову оплату за цукор. Через
два тижні ОСОБА_3..
почав телефонувати в „Укрсиббанк" в м.
Івано-Франківськ, що по вул. Коновальця та до нього і вимагати гроші за
цукор, оскільки банк відмовився від
повернення йому грошей. Він ОСОБА_3.. пояснював, що не
може на даний час повернути гроші,
оскільки ціна на цукор була досить низька, що з грошима потрібно почекати. Коли ОСОБА_3.. все частіше
почав телефонувати , він запропонував
йому повернути цукор, однак ОСОБА_3.. відмовлявся від
повернення цукру. Повний розрахунок проведено 04.07.2007 року. Крім того, ствердив,
що 17.10.2007 року в банку не був,
із оператором банку ОСОБА_4. не спілкувався , ніякого платіжного доручення про перерахунок
27 тис. грн. 17.10.2007 року ОСОБА_3 не
пред'являв. Запевнив, що брав цукор під
реалізацію, вважає, що ОСОБА_3.. сам підробив платіжне доручення.

Не
дивлячись на твердження підсудного ОСОБА_2. про те, що інкримінованого злочину він не
вчиняв, суд , об'єктивно оцінивши всі зібрані та перевірені
у судовому засіданні докази , прийшов до
переконання про доведеність обвинувачення підсуднього у скоєнні злочину .

В цьому суд переконали слідуючі докази:

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_3..
суду пояснив, що на посаді директора
ТзОВ „Вільна Україна", що в с.
Пилява Бучацького р-ну працює з 2000 року. 16 жовтня 2006 року
до нього зателефонував підприємець ОСОБА_2. і повідомив, що хоче купити цукор, вони з ним домовились за ціну і за розрахунок, який повинен був бути проведеним через банк.
17 жовтня 2006 року він разом із бухгалтером товариства ОСОБА_5. приїхали на
цукровий завод, що в м. Бучачі,
де знаходився належний господарству цукор. ОСОБА_2. пред'явив їм
платіжне доручення № 1 від 17.10.2006 року про перерахунок повної суми за 9
тонн цукру на рахунок товариства в сумі 27 720 грн. На платіжному дорученні
були реквізити банку і підпис працівника банку. Бухгалтер зняла із оригіналу
даного доручення фотокопію, а оригінал
на вимогу ОСОБА_2. повернула йому . Зважаючи на те, що раніше з підприємцем співпрацювали, за отриману продукцію ОСОБА_2. завжди
розраховувався готівкою вчасно , він повірив
, що кошти дійсно перераховані і
розпорядився видати ОСОБА_2. з території цукрового заводу 9 тонн цукру, про що були складені відповідні документи.
Цукор був відпущений по накладних заводу і господарства. 18 жовтня 2006 року на
рахунок ТзОВ „Вільна Україна" поступили кошти в сумі 7 720 грн. з рахунку
ОСОБА_2. Коли він подзвонив до нього і запитав , чому не поступили всі кошти, як домовлялись, ОСОБА_2. заявив, що в нього фінансові проблеми з банком і
запевнив, що через декілька днів кошти
поступлять на рахунок. Остаточний розрахунок був проведений тільки 4 липня 2007
року під час розслідування кримінальної справи.

Свідок
ОСОБА_5. повідомила суду , що працює
бухгалтером в ТзОВ „Вільна Україна" в с Пилява Бучацького р-ну. 17 жовтня 2006 року разом із
директором товариства ОСОБА_3..
поїхали до цукрового заводу в м.
Бучачі, де чекав їх приватний
підприємець ОСОБА_2., з яким вони раніше
співпрацювали. ОСОБА_2. представив платіжне доручення № 1 від 17.10.2006 року
про перерахунок коштів в сумі 27 720 грн. на рахунок товариства за купівлю
цукру в кількості 9 тонн. Директор повірив в те, що кошти перераховані, однак на його вимогу вона взяла дане платіжне
доручення і на території цукрового заводу зняла ксерокопію. На оригіналі
платіжного доручення були штамп банку та особистий підпис працівника
банку, що вказувало на те, що кошти дійсно переведені на рахунок. Оригінал
платіжного доручення повернули ОСОБА_2. Після цього цукор в кількості 9 тонн
був переданий ОСОБА_2. Наступного дня на рахунок товариства з рахунку

3

ОСОБА_2.поступили
кошти в сумі лише 7 720 грн.

Будучи
допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4. показала, що працює на посаді фахівця з операційної
діяльності у відділенні № 363 „Укрисиббанку", що в м.
Івано-Франківську, 17 жовтня 2006
року до віділення зайшов клієнт банку ОСОБА_2 сказав, що має намір перерахувати 7720 грн., однак на
його рахунку було лише до 1000 грн.,
тому наступного дня він доніс гроші і банк перерахував на вимогу
ОСОБА_2. ТзОВ «Вільна Україна» 7720
грн. Звідки появилося у ОСОБА_2., а
потім у ОСОБА_3. платіжне доручення від 17.10.2006 року , їй невідомо. Пояснила, що такого платіжного доручення не
виготовляла, крім того, під час досудового слідства давала слідчому
покази про 7 тис. грн., а не 27 тис грн., протоколи слідчих дій були бігцем прочитані і
нею підписані, крім того, допит вівся 6 годин, на неї чинився тиск працівниками міліції, слідчому давала одні покази, а він записавв протоколі інше.

Суд
критично оцінює покази ОСОБА_4., дані
нею в судовому засіданні проте, що нею
17.10.2006 року не виготовлялося платіжне доручення про перерахунок ТзОВ
«Вільна Україна» 27720 грн., і вважає їх
такими, що не відповідають
дійсності, і за які наступають наслідки
, передбачені ст.
384 КК України , та повністю спростовуються первинними
свідченнями самої ОСОБА_4., які були
дані під час досудового слідства і мали
послідовний характер.

Як
вбачається із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_4., даних нею під час досудового слідства, 17 жовтня 2006 року до віділення зайшов
клієнт банку ОСОБА_2. і попросив надрукувати платіжне доручення на перерахунок
коштів в сумі 27 720 грн. за товар на рахунок ТзОВ „Вільна Україна", що в с. Пилява Бучацького р-ну. Вона надрукувала
платіжне доручення в двох примірниках,
один з яких дала ОСОБА_2. для підпису і печатки, після чого він повернув платіжку. На іншому
примірнику доручення поставила свій особистий підпис та штамп банку, що свідчило про перерахунок коштів. Зразу
кошти не переводила, мала зробити це на
протязі дня, так як було багато роботи.
Коли мала намір здійснити перерахунок коштів на рахунок ТзОВ „Вільна
Україна", виявила, що на рахунку в ОСОБА_2. не було відповідної
суми грошей, тоді примірник з підписом
ОСОБА_2. і його печаткою нею був знищений,
а інший примірник залишений на робочому столі. 18 жовтня 2006 року в
банк знову прийшов ОСОБА_2., якому вона
повідомила, що коштів на рахунку не було
і кошти в сумі 27 720 грн. не були перераховані. Тоді ОСОБА_2. сказав, щоб перерахувала кошти в сумі 7 720 грн. на
рахунок ТзОВ „Вільна Україна", що
вона і зробила. Під час додаткового допиту в якості свідка ОСОБА_4. дані раніше
покази підтвердила, крім того, ствердила,
що і другу копію теж зцищила.(а. с
62-65 ). Із змісту протоколу
слідчої дії (а.с. 62-63), під час якої
свідок дала викривальні ОСОБА_2. покази ,
видно, що її допит проводився за
місцем роботи з 16 год. по 16 год 40 хв.,
що виключало здійснення тиску на неї працівниками міліції, а тому показання ОСОБА_4. в цій частині, дані в судовому засіданні, є голослівними та дані з метою вигородити підсудного

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_6. суду ствердив,
що працює експертом і має допуск до проведення експертизи • технічного
дослідження документів. Методичні рекомендації для проведення технічного
дослідження документів не позволяють проводити експертизу по копіях документів
при відсутності оригіналів документів. При візуальному огляді документу
платіжного доручення № 6 від 18.10.2006 року та копії платіжного доручення № 1
від 17.10.2006 року видно, що зміст
документів, буквені і цифрові
позначення, розміщення реквізитів
документів, печаток, підписів,
різняться між собою, а тому копія
платіжного доручення № 1 від 17.10.2006 року,
не могла бути зроблена з оригіналу платіжного доручення № 6 від
18.10.2006 року.

4

Крім
того, вина підсудного ОСОБА_2.
підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими
доказами:

- протоколом виїмки, згідно якого з банку було вилучено виписку
про рух коштів на рахунку ОСОБА_2. в період з 16.10.по 18.10. 2006 року,
де зазначено, що 17.10.2006 року
на рахунку ОСОБА_2. було 1 000 грн.,
оригінал платіжного доручення № 6 від 18.10.2006 року про перерахування
7720 грн., а також отримано інформацію
про те, що платіжне доручення № 1 від
17.10.2006 року банком не видавалось;

(а.
с. 70-73 );

- фотокопією платіжного доручення №
1 від 17.10.2006 року про перерахунок

коштів в сумі 27 720 грн. на рахунок ТзОВ „Вільна Україна", оригінал якого

було повернуто ОСОБА_2;

(а.с. 20);

· накладною
№ 264 від 17.10.2006 року та податковою накладною № 278 до накладної № 264 від, 17.10.2006 року про отримання підсудним
ОСОБА_2. від ТзОВ „Вільна Україна" цукру в кількості 9 тонн на загальну
суму 27 720 грн. (а.с. 22-24);

· копіями
накладних, прибутковими касовими
ордерами, податковими накладними, які вказують на те, що між підприємцем ОСОБА_2. та ТзОВ „Вільна
Україна" раніше укладались договори купівлі-продажу цукру , за які ОСОБА_2. вчасно розраховувався, тим самим входив в довіру директора ТзОВ
„Вільна Україна" ОСОБА_3., зокрема
: 13.12.2004 року на 3, 5 т цукру (а.с. 312-314), 15.12.2004 року на 2, 5 т цукру (а.с.
315-316), 20.12.2004 року на 3, 35
т.цукру (а.с. 318-320), розрахунок проведений в день отримання цукру готівкою в
касу підприємства; 13.07.2006 року на 4 т цукру, розрахунок проведений 15.07.2006 року готівкою
в касу підприємства (а.с. 321-322), та

11.10.2006
року на 3, 8 т цукру, розрахунок
проведений в день отримання цукру готівкою в касу підприємства (а.с. 323-324).

-
протоколами очних ставок між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. (а.с. 113-114 ),
між ОСОБА_5. та ОСОБА_2.( а.с.
115 ), між ОСОБА_4. та ОСОБА_2. (
а.с. 120-121 ), під час яких свідки
ОСОБА_3., ОСОБА_5., ОСОБА_4. підтверджували раніше дані покази.

Оцінюючи
в сукупності докази , здобуті в судовому
засіданні, з матеріалами справи , суд прийшов до переконання, що вина підсудного ОСОБА_2. в скоєнні злочину доведена повністю, а його дії органом досудового слідства та
обвинувачем за ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно , як заволодіння чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою (шахрайство), що
завдало значної шкоди, яка проявилася в
матеріальних збитках на суму 27720 грн.

Крім
того , суд вважає, що заперечення своєї вини підсуднім ОСОБА_2.
і його покази , дані в судовому
засіданні, про те, що 17.10.2007 року в банку не був, із оператором банку ОСОБА_4. не спілкувався
, ніякого платіжного доручення про
перерахунок 27 тис. грн. 17.10.2007 року
ОСОБА_3. не пред'являв, а цукор брав під
реалізацію, не відповідають дійсності і
розцінює їх як спробу уникнути від відповідальності за вчинений злочин.

Підходячи
до обрання підсудному ОСОБА_2. міри покарання,
суд відповідно до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину ,
обставини справи, дані про
особу, зокрема, що до кримінальної

5

відповідальності
притягується вперше, по місцю проживання
характеризується позитивно, має на
утриманні малолітню дитину , збитки
відшкодував в добровільному порядку , і
прийшов до переконання , що йому слід
призначити покарання у виді у виді штрафу в дохід держави, що буде необхідним та достатнім для його
виправлення для попередження нових злочинів.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України ,
суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого
ч.2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 1500
(однієї тисячі п'ятисот) грн. штрафу в дохід держави.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2. до вступу
вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до судової палати в кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області через
Бучацький районний суд на протязі 15 діб.