Справа № 1-212/12
Провадження № 1/1015/1154/12
В И Р О К

іменем України

02.03.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Вакуленка М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кімната 634, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

21.11.2009 року близько 19 години ОСОБА_1, маючи на меті таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов до будинку ОСОБА_2 № 43/1 по вул. Л.Українки в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, куди проник шляхом розбиття скла вікна. Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб ОСОБА_1 таємно викрав з будинку домашній кінотеатр марки «Elenerg» вартістю 1695,75 грн.,системний блок вартістю 796,62 грн., чоловічі туфлі, набір скляних чарок в кількості 6 штук та жіночу біжутерію, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють. Після чого ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_2 матеріального збитку на суму 2492,37 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що 21.11.2009 року він зустрівся із своїм товаришем ОСОБА_3, з яким вирішили відсвяткувати іменини. Оскільки грошей у них не було та позичити у когось не вдалося, вони вирішили здати в ломбард мобільний телефон ОСОБА_1, за що отримали 400 грн. ОСОБА_3 залишив гроші у себе, так як вони домовилися, що він позичає їх йому. Так як ОСОБА_1 потрібен був мобільний звязок, вони домовилися, що ОСОБА_3 візьме у своїх знайомих якийсь телефон для тимчасового користування ОСОБА_1, але це йому не вдалося. Тоді ОСОБА_3 зателефонував своїй подрузі, з якою вони в подальшому зустрілися. Через деякий час ОСОБА_3 з подругою поїхали кудись на таксі, а він залишився їх чекати, щоб отримати телефон у користування, але вони не поверталися. Через деякий час він пішов додому до ОСОБА_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. В будинку нікого не було. Він чекав на ОСОБА_3 близько години біля будинку, але той не повертався. Будучи розлюченим він вирішив вчинити крадіжку з будинку. Він підійшов до вхідних дверей, розбив вікно, розташоване зліва від вхідних дверей до будинку, через яке проник до будинку, звідки викрав домашній кінотеатр, системний блок до компютера, чоловічі туфлі, жіночу біжутерію та набір скляних чарок. Все це він виніс через розбите раніше вікно та перевіз в поліетиленовому пакеті на маршрутному таксі до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6. Наступного дня він обдумав свій вчинок і зрозумів, що більшість речей належать батькам ОСОБА_3, з якими він перебував у дружніх відносинах, а тому вирішив повернути викрадені ним речі. Зустрівшись з ОСОБА_3 він розповів йому, що вчинив крадіжку з його будинку, та дізнався, що з даного приводу вони написали заяву до правоохоронних органів. Викрадені речі він добровільно повернув сімї ОСОБА_3. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, не позбавляти волі, запевнив, що зробив належні висновки для себе та більше не допустить протиправної поведінки.

Окрім повного визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст.ст. 306, 308, 314 КПК України показами потерпілої ОСОБА_2, яка будучи допитаною на досудовому слідстві, пояснила, що 21.11.2009 року вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 близько 16 години 30 хвилин поїхали до своєї доньки ОСОБА_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. Приблизно о 23 годині вони повернулися додому. Зайшовши до будинку та увімкнувши світло вона побачила, що розбите скло вікна на веранді, зліва від вхідних дверей. Після цього вона оглянула будинок та виявила відсутність домашнього кінотеатру марки «Elenerg», який знаходився в залі, системного блоку, який знаходився в кімнаті її сина, чоловічих туфель, набору скляних чарок в кількості 6 штук, жіночої біжутерії, які знаходилися в спальній кімнаті. 23.11.2009 року до їх будинку прийшов однокласник її сина ОСОБА_1, який розповів, що 21.11.2009 року він таємно проник до їх будинку, звідки викрав перераховані нею речі (а.с. 44-48). Потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що претензій до підсудного не має, просила його суворо не карати, не позбавляти волі (а.с. 121);

- постановою від 27.11.2009 року про порушення кримінальної справи за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_2, поєднаного з проникненням у житло за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 1); заявою ОСОБА_2 від 22.11.2009 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з проханням прийняти міри до розшуку невідомої особи, яка шляхом розбиття скла вікна у веранді будинку 21.11.2009 року в період часу з 17 години 20 хвилин, проникла в середину, звідки таємно викрала домашній кінотеатр марки «Elenerg» модель НТ-115, номер НОМЕР_1 вартістю 828,2 грн.,системний блок компютера «Delfics», придбаний 21.12.2002 року за 1600 грн. (а.с. 4); протоколом огляду місця події від 22.11.2009 року, під час якого було оглянуто будинок № 43/1 по вул. Л.Українки в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 5-7); документами щодо вартості викраденого майна (а.с. 9-14); рапортом старшого оперативного уповноваженого Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо встановлення особи злочинця (а.с. 17); протоколом явки з повинною ОСОБА_1 (а.с. 20); протоколом огляду місця події від 25.11.2009 року, під час якого було оглянуто частину будинку № 43, кв. 2 по вул. Л.Українки в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, куди ОСОБА_1 повернув викрадені ним речі (а.с. 23); протоколом огляду речових доказів від 21.02.2011 року (а.с. 30); постановою від 21.02.2011 року про приєднання до справи речових доказів (а.с. 31); постановою від 22.02.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 33); звітом про проведення товарознавчої експертизи, відповідно до висновку якого вартість станом на 21.11.2009 року домашнього кінотеатру становила 1695,75 грн., системного блоку 796,62 грн. (а.с. 81-84); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18.01.2012 року, під час якого ОСОБА_1 показав, яким чином здійснив крадіжку з будинку ОСОБА_2 № 43/1 по вул. Л.Українки в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 86-87).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді, а також потерпіла ОСОБА_2 на досудовому слідстві, давали правдиві покази, які повністю відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6, суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується як позитивно (а.с. 90), раніше не судимий (а.с. 89), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 91), обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, вважає доцільним призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті з випробуванням, оскільки, з урахуванням ставлення підсудного до вчиненого, його щирого каяття, думки потерпілої, приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили змінити на підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази у справі: домашній кінотеатр марки «Elenberg», системний блок марки «Delfics», які передані на відповідальне зберігання потерплій ОСОБА_2 (а.с. 32) залишити у розпорядженні ОСОБА_2.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілою, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.