У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Брянцева В.Л.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 31 липня
2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді
апеляційної інстанції, касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок
апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2008 року.

Вироком Бережанського районного суду
від 8 лютого 2008 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженка м. Львів,
жителька с. Розгадів

Зборівського району
Тернопільської області,

така, що не має судимості

засуджена:

за ч. 1 ст. 310 КК України на 1 рік 6
місяців обмеження волі;

за
ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено позбавлення волі на 5 років.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням, із іспитовим строком один
рік.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_1
зобов'язано не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи
і повідомляти цей орган про зміну місця проживання чи роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області 88 грн. 26 коп.

Вироком Апеляційного суду
Тернопільської області від 14 травня 2008 року за апеляцією прокурора вирок Бережанського
районного суду щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання скасовано.

ОСОБА_1 призначено нове покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України - позбавлення волі на 2 роки із конфіскацією ½ частини майна;

за ч. 1 ст. 310 КК України - обмеження
волі на 1 рік 6 місяців.

За сукупністю злочинів, на підставі ст.
70 КК України ОСОБА_1 призначено позбавлення волі на 2 роки із конфіскацією ½ частини майна, що є особистою
власністю засудженої.

З вироку місцевого суду виключено
кваліфікуючу ознаку - вчинення злочину повторно.

Як визнав місцевий суд, із рішенням
якого погодився суд апеляційної інстанції, ОСОБА_1 у квітні 2007 року на
присадибній ділянці у с. Розгадів Зборівського району, на порушення ст. 7
Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин,
їх аналогів і прекурсорів» незаконно засіяла і вирощувала приблизно 350 - 400
рослин снодіючого маку.

Після збору врожаю, з метою збуту
подрібнила висушені головки маку та зберігала їх за місцем свого проживання у
с. Розгадів.

22 вересня 2007 року, приблизно
о 11 годині, на площі «Ринок» у м. Бережани
ОСОБА_1 незаконно збула підроблену макову соломку у кількості трьох півлітрових
банок ОСОБА_2, за що отримала від нього 90 гривень.

25 вересня 2007 року, приблизно о 11
годині, у м. Бережани на площі «Ринок», під час оперативної закупки, за 390
грн. незаконно збула ОСОБА_3 845, 94 г. подрібненої макової соломки.

У касаційному поданні, прокурор, не
оспорюючи доведеність і правильність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_1 за ч. 2
ст. 307 КК України, просить судові рішення в частині її засудження за ч. 1 ст.
310 КК України скасувати, а справу провадженням закрити.

Прокурор вважає, що ні досудовим, ні
судовим слідством точну кількість рослин, що були вирощені винною, не
встановлено. Оскільки кількість рослин снодіючого маку не встановлено,
засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 310 КК України не можна визнати законним.

Засуджена ОСОБА_1 у касаційній скарзі,
щиро розкаючись просить урахувати її сімейний та матеріальний стан її здоров'я
та пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора,
підтримавшого подання частково і вважавшого вирок законним лише в частині
засудження ОСОБА_1 за збут наркотичного засобу ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи прокурора та засудженої, колегія суддів вважає, що
касаційне подання і касаційна скарга підлягають задоволенню.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1
у збуті особливо небезпечного наркотичного засобу ОСОБА_3, під час оперативної закупки
25 вересня 2007 року, знайшов своє повне підтвердження у судовому засіданні,
обґрунтований сукупністю перевірених доказів, є правильним і ніким не
оспорюється.

Суд підставно послався на низку
доказів, отриманих у законному порядку, й правильно кваліфікував ці дії винної
за ч. 2 ст. 307 КК України за ознакою збуту особливо небезпечного наркотичного
засобу.

Суд апеляційної інстанції підставно
виключив з вироку кваліфікуючу ознаку повторність, оскільки ОСОБА_1 органами
досудового слідства у цьому не обвинувачувалася.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що
суд, визнаючи ОСОБА_1 винною у незаконному посіві та вирощуванні снодійного
маку, що тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 310 КК
України, припустився помилки.

Місцевим судом у судовому засіданні
були оголошені показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснювали, що ОСОБА_1
вирощувала мак для власних потреб. Яку кількість рослин вона виростила назвали
приблизно і їх кількість ніхто не рахував.

Під час огляду земельної ділянки у
господарстві ОСОБА_1 виявлено тільки те, що на площі 10 кв.м. зійшли молоді
самосійні рослини маку, але кількість їх також не перераховувалася. Під час
обшуку у домоволодінні ОСОБА_1 наркотичний засіб (макова соломка) виявлений не
був.

Вилучена під час оперативної закупки
подріблена макова соломка також не дає відповіді про кількість вирощуваних
рослин маку.

Колегія суддів вважає, що досудовим і
судовим слідством не зібрано доказів того, що ОСОБА_1 незаконно виростила таку
кількість рослин маку, що тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 1
ст. 310 КК України, суд не мав права обґрунтовувати свій висновок щодо
винуватості ОСОБА_1 лише припущеннями.

Оскільки суд не встановив точну
кількість рослин снодійного маку висіяного і вирощеного на присадибній ділянці,
а свій висновок обґрунтував сумнівними доказами, то такий вирок не можна
вважати законним.

Колегія суддів також вважає, що
винність ОСОБА_1 у епізоді збуту ОСОБА_2 макової соломки у кількості 3-х
півлітрових банок, також є недоведеною.

Як убачається зі справи, макова
соломка, що була збута ОСОБА_2
ніким не вилучалася, невідомо якою вагою була збута речовина і чи дійсно то
була макова соломка, та чи є та речовина особливо небезпечним наркотичним
засобом.

За таких обставин вважати доведеною
винність ОСОБА_1 за цим епізодом немає підстав.

Показання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не
підтверджені іншими доказами, не можна вважати переконливим і достатнім
аргументом, що свідчить про винуватість ОСОБА_1

За таких обставин цей епізод підлягає
виключенню з обвинувачення і вироку як такий, що є недоведеним.

Таким чином, із пред'явленого органами
досудового слідства обвинувачення доведеними є лише злочинні дії ОСОБА_1, що
виразилися у збуті ОСОБА_3 наркотичного засобу - макової соломки під час
оперативної закупки 25 вересня 2007 року.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинила один
епізод злочинних дій, обставини за яких було скоєно збут наркотичного засобу, а
також обставини що пом'якшують покарання визнані як судом першої, так і
апеляційної інстанцій, дані про особу винної, колегія суддів знаходить за
необхідне звільнити її від відбування основного покарання, призначеного вироком
апеляційного суду, з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що таке
покарання буде достатнім для виправлення винної.

При цьому колегія суддів ураховує
вимоги ст.ст. 75, 77 КК України, щодо застосування конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи апеляційним судом та касаційну скаргу засудженої
ОСОБА_1, задовольнити.

Вирок колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня
2008 року та вирок Бережанського районного суду від 8 лютого 2008 року в
частині засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 310 КК України скасувати, а справу у цій
частині провадженням закрити.

Виключити із зазначених судових рішень
обвинувачення ОСОБА_1 у збуті ОСОБА_2 меленої макової соломки 22 вересня 2007
року.

Вважати ОСОБА_1 засудженою за ч. 2 ст.
307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком
на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Згідно зі ст. 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_1 не виїжджаючи за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи і повідомляти цей орган про зміну місця
проживання чи роботи.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В.
Кузьменко О.Т.