Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Григор'євої
І.В.,суддів:Єленіної Ж.М., Фурика Ю.П,,за
участю прокурора Лисого С.Л.,

розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 16 вересня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу
Апеляційного суду Донецької області
від 30 серпня 2013 року щодо ОСОБА_6

Вироком Калінінського районного суду
м. Донецька від 22 травня 2013 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, таку, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до
покарання в виді позбавлення волі на
строк 7 років.

ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що
вона 14 вересня 2010 року приблизно о 00.50
год. у квартирі АДРЕСА_1, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, під час
сварки з ОСОБА_7 умисно вдарила
останнього кухонним ножем у живіт,
заподіявши тяжкого тілесного
ушкодження, від якого він помер.

Апеляційний суд, частково
задовольнивши апеляційну скаргу
захисника ОСОБА_8 в інтересах
засудженої ОСОБА_6, змінив вирок
місцевого суду в частині призначеного
покарання й ухвалив вважати ОСОБА_6
засудженою за ч. 2 ст. 121 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки.

У касаційній скарзі потерпіла просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
направити кримінальну справу на новий
апеляційний розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням
кримінального закону та
невідповідністю призначеного
покарання ступеню тяжкості й особі
засудженої внаслідок м'якості.
Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що
апеляційний суд, застосувавши ст. 69 КК
України, не навів переконливих мотивів
прийнятого рішення, не врахував особи
засудженої, зокрема обставину, що
обтяжує покарання, - вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який вважав, що касаційну
скаргу потерпілої слід залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного
суду - без зміни, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені
у скарзі, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні
інкримінованого злочину та
правильність кваліфікації її дій за ч. 2
ст. 121 КК України в касаційній скарзі не
оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6
покарання, яке, на думку потерпілої, є
м'яким і не відповідає вимогам закону,
то з цими доводами колегія суддів не
погоджується.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання
має на меті не тільки кару, а й
виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 65 КК України особі,
яка вчинила злочин, має бути призначено
покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення і попередження нових
злочинів. Виходячи з указаної мети й
принципів справедливості,
співмірності та індивідуалізації,
покарання повинно бути адекватним
характеру вчинених дій, їх
небезпечності та даним про особу
винного, які підлягають обов'язковому
врахуванню. Під час вибору покарання
мають значення обставини, які його
пом'якшують та обтяжують, відповідно до
положень статей 66, 67 КК України.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності
кількох обставин, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням особи винного суд може
призначити покарання нижче від
найнижчої межі встановленої в санкції
частини статті, за якою особу
засуджено.

Як випливає зі змісту ухвали,
апеляційний суд, переглядаючи вирок
суду першої інстанції в межах поданих
апеляцій та вирішуючи питання щодо
необхідного для виправлення
засудженої покарання, поряд із
ступеням тяжкості вчиненого злочину,
врахував особу винної та інші
обставини, що мають правове значення.
Зокрема, суд апеляційної інстанції
врахував конкретні обставини злочину
(спосіб та обстановку заподіяння
тілесних ушкоджень, знаряддя, яким вони
були спричинені, кількість завданих
ударів, їх локалізацію, характер та
ступень тяжкості). Також суд зважив на
відомості про особу винної - її
несудимість, позитивну характеристику,
та обставини, що пом'якшують покарання,
як-от: щире каяття, наявність
неповнолітньої дитини. Обставиною, що
обтяжує покарання суд визнав вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З огляду на це, ураховуючи особу винної
й дотримуючись принципу
індивідуалізації відповідальності,
апеляційний суд, належним чином
умотивувавши своє рішення, призначив
ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення
волі із застосуванням ст. 69 КК України,
яке за своїм розміром нижче від
найнижчої межі, встановленої санкцією
ч. 2 ст. 121 КК України.

Отже, апеляційним судом вимоги статей
50, 65 КК України дотримано, призначене
ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню
тяжкості злочину та особі засудженої, є
необхідним й достатнім для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Таким чином, за доводами скарги,
підстав вважати, що апеляційний суд
неправильно застосував норму
матеріального права і внаслідок цього
призначив засудженій м'яке покарання,
колегія суддів не вбачає. Ухвала
апеляційного суду відповідає вимогам
ст. 377 КПК України 1960 року.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
би були безумовною підставою для
скасування або зміни судового рішення
щодо ОСОБА_6, не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року, пунктами 11, 15 розділу ХІ
"Перехідні положення" КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 30 серпня 2013 року щодо
ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну
потерпілої ОСОБА_5 - без задоволення.

Судді:

І.В. Григор'єваЖ.М. ЄленінаЮ.П. Фурик