Справа № 404/2440/15-к
Номер провадження 1-кп/404/201/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження №0001752 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.10.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 125 КК України до арешту на строк 45 діб, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 26.03.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_10

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 04.02.2015 року близько 18-00 год., знаходячись в м. Кіровограді по вул. М.Конєва, 2-А зустрівся з ОСОБА_8 . В ході зустрічі останні домовились про те, що ОСОБА_4 на протязі двох днів та за грошову винагороду відремонтує належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung GT S5660 Galaxy Gio», після чого остання передала ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон, тобто ввірила йому своє майно для ремонту (правомірного розпорядження). В подальшому, 05.02.2015 року, у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні Інтернет клубу «Матриця» по вул. Генерала Жадова, 21 в м. Кіровограді, виник умисел на розтрату ввіреного йому для ремонту майна, а саме мобільного телефону марки «Samsung GT S5660 Galaxy Gio», вартість якого згідно висновку експерта №179 від 20.03.2015 року складає 1023,66

грн. належного ОСОБА_8 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи цілеспрямовано та з корисливих мотивів, будучи підозрюваним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 попрямував до ломбарду ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і Компанія», що розташований в м. Кіровограді по вул. Космонавта Попова, 9-А, де неправомірно продав ввірений йому мобільний телефон та виручив за нього кошти. Після цього ОСОБА_4 вирученими коштами розпорядився на власний розсуд, ввірений йому телефон власнику не повернув, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1023,66 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив розтрату чужого майна, яке було ввірено особі, вчинено повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 191 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що обставини вчинення злочину, встановлені органами досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним визнаються повністю, ніким не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Водночас, вказав суду, що він дійсно 04.02.2015 року біля 18-00 год. перебуваючи по вул. М.Конєва, 2-А зустрівся із потерпілою ОСОБА_8 . Під час розмови, вони домовилися між собою про те, що потерпіла передасть ОСОБА_4 її мобільний телефон для того, щоб він його відремонтував. Однак ніяким ремонтом мобільного телефону обвинувачений не займався та навпаки пішов до ломбарду по вул. К.Попова, 9-а в м. Кіровограді та продав його, за що отримав кошти, які витратив на власні потреби.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свої незаконні діяння, щиро кається у вчиненому та обіцяє виправитись, оскільки більше такого ніколи не повториться, просить суд суворо не карати його.

Обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Як показав ОСОБА_4 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення,

висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Тому суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст. 191 КК України, оскільки він дійсно вчинив розтрату чужого майна, яке було ввірено особі, вчинено повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії умисних, тяжких , закінчених злочинів .

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно як особа, яка зловживає спиртними напоями, підтримує відносини з особами раніше судимими, офіційно не працює, відносно обвинуваченого неодноразово надходили скарги від сусідів та родичів, не одружений, утриманців не має, на обліку в лікарнях не перебуває, осудний, раніше до кримінальної відповідальності неодноразово притягувався.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він повністю визнав свою провину, розкаявся у вчиненому правопорушенні, сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням обставин провадження та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах передбаченої санкції статті. Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, а саме - щире каяття у вчиненому злочині, негативну характеристику з місця проживання та приймаючи до уваги його не відбуту та не погашену судимість за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2015 року відповідно до якого він засуджений до покарання у виді 80 годин громадських робіт, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, визначивши йому міру покарання в межах санкції статті із врахуванням положення ст.ст. 71,72 КК України.

Відповідно до відводки №185 від 30.07.2015 року виданої директором ТОВ «Елисаветградська транспортна компанія» гр. ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда відпрацював на підприємстві 48 годин.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, тобто не відбутий термін покарання складає 4 дні позбавлення волі.

Таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідатиме цілям покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою за аналогічні умисні корисливі злочини, не займається суспільно-корисливою

працею, хоча є працездатною особою, маючи не погашену та не відбуту міру покарання, знову вчинив новий злочин, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, маючи досвід за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда та належних висновків своєї поведінки не зробив. А тому, суд неупереджено вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, повністю приєднавши йому не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами внесеними 12.06.2009 року) «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам роз`яснено, що згідно ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Як вбачається з обставин справи, обвинувачений на час вчинення даного кримінального правопорушення не займав будь-яких посад, які пов`язані з матеріальною відповідальністю. Вчинення ним даного кримінального правопорушення не було пов`язане з його офіційною трудовою діяльністю, виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, організація, установах незалежно від форми власності.

Таким чином, додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 191 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю до обвинуваченого ОСОБА_4 судом, в силу ст. 55 КК України, не застосовується.

Зважаючи на викладене, суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, з реальним його відбуттям, тому до набрання вироком законної сили, ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід тримання під вартою, негайно взявши ОСОБА_12 під варту в залі суду.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні згідно із ст.124

КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.ч.4 ст.349,373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 4 (чотири) доби без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Обрати ОСОБА_4 на період апеляційного оскарження міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду, негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 31 липня 2015 року.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню на проведення судової експертизи машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання №179 від 20.03.2015 року на загальну суму 245грн.52 коп.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а особа яка знаходиться під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1