Справа № 554/7194/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 16.06.2015
16 червня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, непрацюючого, розлученого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
19 січня 2015 року, приблизно о 18 год. 30 хв., керуючи автомобілем «FIAT BRAVA» д. н. з. НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_5 рухався по вул. Комсомольській від вул. Жовтневої в напрямку вул. Леніна в м. Полтаві, де на регульованому перехресті з вул. Леніна перед виконанням маневру повороту ліворуч не переконався у безпеці свого маневру, не надав переваги у русі і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину вул. Леніна справа наліво відносно напрямку руху автомобіля на зелений сигнал світлофора.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 414 від 20 квітня 2015 року були спричинені тілесні ушкодження у вигляді набряку та гематоми з ушкодженням зв`язок правого гомілково-ступневого суглобу, які в подальшому ускладнились синовіїтом, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Згідно висновків судово-автотехнічної експертизи № 162 від 25 травня 2015 року причиною дорожньо-транспортної події та її наслідків стали порушення обвинуваченим ОСОБА_5 п. п. 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України (далі - Правил), згідно з якими:
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 16.2 «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що причиною скоєння ДТП явилась неуважність, яку він допустив під час руху при наближенні до регульованого пішохідного переходу.
Факт вчинення кримінального правопорушення за вказаних вище обставин підтвердила під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_4 , яка зазначила, що обвинувачений дійсно в зазначений день та час, у вказаному місці, здійснив наїзд на неї на регульованому пішохідному переході, коли вона переходила проїзну частину. Зразу ж після наїзду, обвинувачений зупинився. Вона не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, але наголошувала на необхідності відшкодування тим завданої їй злочином матеріальної шкоди, зазначаючи, що останній відшкодував їй лише частину завданої шкоди.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує, що обвинувачений вперше вчинив злочин та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, наявність обставин, що пом`якшують і відсутність тих, які обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді обмеження волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на викладене та враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілої, яка не наполягає на реальному покаранні обвинуваченого, запевнення останнього про його наміри поступово відшкодовувати завдану ним матеріальну шкоду та сприяти лікуванню постраждалої, суд вважає за можливе відповідно до статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття, не вважає за необхідне позбавляти його права керування транспортними засобами.
Процесуальні витрати, пов`язані з залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ для проведення судових експертиз по справі, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, відносяться на рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Речових доказів по справі немає.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Процесуальні витрати відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1