Справа № 209/2829/15-к
Провадження № 1-кп/209/279/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 09.04.2015 року приблизно о 14.00 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 була тимчасово відсутня, вирішив незаконно заволодіти чужим майном. З цією метою ОСОБА_4 , реалізуючи свої злочині наміри, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до серванту, який розташований в кімнаті, на полці якого знаходилась шкатулка, в якій ОСОБА_5 зберігала прикраси з жовтого металу та таємно шляхом вільного доступу викрав каблучки з жовтого металу в кількості 5 штук, чим згідно висновку товарознавчої експертизи №70/34-203 від 27.05.2015 року спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 9106,99 гривен. Заволодівши викраденим ОСОБА_4 з місця злочину втік, згодом розпорядився їм на власний розсуд.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи кримінального провадження ним не оспорювались, і надав пояснення про те, що дійсно 09.04.2015 року о 14.00 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , він таємно, за її відсутності, викрав з серванту 5 золотих каблучок, після чого з місця злочину втік, вкрадене майно продав.
Право на захист в ході досудового розслідування йому роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий (а.п. 39), перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2015 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання "первітіну" та алкоголю зі шкідливими наслідками F19.1, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.п. 42), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 43).
Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України,суд,
засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речовий доказ - бирки у кількості 5 (п`ять) штук на ювелірні прикраси, що належать потерпілій ОСОБА_5 , передати за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області при проведенні судово-товарознавчої експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку підлягає негайному врученню учасникам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1