Номер провадження: 11-кп/785/505/15
Номер справи місцевого суду: 492/1820/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора який підтримував обвинувачення на вирок Саратського районного суду Одеської області від 16 січня 2015 року.

Цім вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

-за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

-за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

-за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , судимого 30 жовтня 2014 року за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

-за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

-за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання призначене за ч. 1 ст. 185 КК України вироком Арцизького районного суду Одеської області 30 жовтня 2014 року у вигляді штрафу у розмірі 850 грв, виконується самостійно.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Старосілля Саратського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_2 , судимого 13 травня 2014 року за ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 1 до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,
-за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

-за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації майна;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 13 травня 2014 року у вигляді двох місяців позбавлення волі, та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років два місяця.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 засуджено за то, що 15 березня 2013 року, приблизно о 23 годині, більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалось, із корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав гроші у сумі 500 гривень, що належали ОСОБА_10 , чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

24 березня 2013 року, приблизно о 21 годині, обвинувачений ОСОБА_7 , з корисливих спонукань, знаходячись в барі, розташованому по АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав майно, яке належить на праві власності ОСОБА_10 , всього на загальну суму 300 гривень, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

05 липня 2014 року, приблизно в період часу з 05 до 11 години, ОСОБА_7 , знаходячись в гостях у потерпілої ОСОБА_11 , в квартирі АДРЕСА_4 , та якому було заздалегідь відомо, про те, де саме потерпіла зберігає різноманітне цінне майно, дочекавшись, коли остання піде відпочивати, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з полички дерев`яної шафи, яка розташована в одній з кімнат, скоїв крадіжку майна, яке належить на праві власності ОСОБА_11 , а саме грошові кошти в сумі 200 грн., дві золоті каблучкі та інше майно на загальну суму 4 708,40 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

11 вересня 2014 року, приблизно о 01 годині, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи групою осіб, з корисливих спонукань, проникли до кв. АДРЕСА_5 , де мешкає ОСОБА_12 , пройшли до кухні вказаного будинку, звідки таємно викрали майно потерпілого, всього на загальну суму 278 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця вчинення правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , 12 вересня 2014 року, приблизно о 02 годині, діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел, спрямований на протиправне вилучення транспортного засобу у власника, всупереч його волі, шляхом вільного доступу, зайшли у під`їзд №4 будинку АДРЕСА_6 , де знаходячись на першому поверсі вказаного під`їзду підійшли до мопеду марки Альфа, загальною вартістю 4 500 гривень, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_13 , та який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_14 , з метою використання зазначеного транспортного засобу для задоволення особистих потреб, знаходячись у вказаному під`їзді вищевказаного будинку, застосувавши фізичне зусилля викотили вказаний мопед на вулицю, таким чином здійснили рух мопеду, та далі закотили мопед у кв. АДРЕСА_7 , тим самим розпорядившись транспортним засобом, яким незаконно заволоділи на власний розсуд.

13 вересня 2014 року, приблизно о 03 годині, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел, спрямований на протиправне вилучення транспортного засобу у власника, всупереч його волі, повторно, підійшли до будинку АДРЕСА_6 , де підійшли до мопеду марки Мустанг, зеленого кольору, колишнього використання, загальною вартістю 2000 гривень, який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_15 , та надалі, з метою використання зазначеного транспортного засобу для задоволення особистих потреб, знаходячись біля вказаного будинку підійшли до зазначеного мопеду та застосувавши фізичне зусилля здійснили рух мопеду до неподалік розташованих гаражів, де залишили його, розпорядившись транспортним засобом, яким незаконно заволоділи на власний розсуд.

15 вересня 2014 року, приблизно о 01:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел, спрямований на протиправне вилучення транспортного засобу у власника, всупереч його волі, повторно, проникли до господарської будівлі, розташованої у дворі буд. АДРЕСА_8 , де знаходячись у вказаній будівлі підійшли до мопеду марки Мустанг, червоного кольору, загальною вартістю 5000 грн., який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_16 , та з метою використання зазначеного транспортного засобу для задоволення особистих потреб, застосувавши фізичне зусилля викотили вказаний мопед на вулицю, таким чином здійснили рух мопеду, та далі закотили мопед у кв. АДРЕСА_7 , тим самим розпорядившись транспортним засобом, яким незаконно заволоділи на власний розсуд.

В апеляції прокурор не оспорюючи доведеності вини засуджених у вчинених кримінальних правопорушеннях, правильності кваліфікації їх дій, а також призначеної судом міри покарання, вважає, що вказаний вирок підлягає зміни у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. А саме просить виключити з обставин, що обтяжують покарання вказівку на вчинення злочинів групою осіб за попередньою змовою та повторність. А також визначитись з остаточним покаранням ОСОБА_9 у частині конфіскації майна.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , у викраденні чужого майна та незаконному заволодінні транспортними засобами, й правова кваліфікація дій обвинувачених є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинувачених та їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляція у цій частині є обґрунтована і з описової частині вироку підлягає повторно виключенню обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочинів групою осіб за попередньою змовою.

Також, санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

З вироку вбачається, що остаточно призначаючи покарання ОСОБА_9 згідно ч. 1 ст. 71 КК України, районний суд не визначився з його майном.

Таким чином колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора законна і обґрунтована.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 16 січня 2015 року в відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 змінити, виключити з вироку вказівку на обставини, що обтяжують їх покарання, а саме вчинення злочинів групою осіб за попередньою змовою, повторно.

ОСОБА_9 на підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 13 травня 2014 року у вигляді двох місяців позбавлення волі, та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років два місяця, без конфіскації майна.

В решті вирок залишити без змін.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4