Справа № 314/6295/14-к Провадження № 1-кп/314/301/2014
ВИРОК
іменем України
03.12.2014 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_1 ,

- при секретарі ОСОБА_2 ,

- з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ., раніше не судимого:

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2014 року в ранковий час доби ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , 1954 року народження, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою умисного протиправного завдання останньому тяжких тілесних ушкоджень, наніс два почергових удари кулаками обох рук в область правої та лівої частини грудної клітини ОСОБА_5 , від яких потерпілий втратив рівновагу та присів на ліжко. Після чого, ОСОБА_4 , не зупиняючись на вчиненому, наніс ОСОБА_5 ще два почергових удари кулаками обох рук в область лівої скроневої ділянки голови та правого кута нижньої щелепи, внаслідок чого ОСОБА_5 був доставлений до хірургічного відділення Вільнянської ЦРКЛ, де 13.09.2014 року о 02 годині 40 хвилин була констатована його смерть.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки в речовину головного мозку, ускладнену набряком головного мозку, що згідно п. 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, від 17.01.1995 року, кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження,

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, він повністю визнає свою провину, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що, дійсно, 06.09.2014 року вранці до нього додому зайшов знайомий ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння , і безпричинно став сваритися. Розізлившись, він двічі наніс удари кулаками в область тулуба ОСОБА_5 . Від цих ударів ОСОБА_5 присів на ліжко, а він ще тричі вдарив його кулаками в область голови. Після цього прийшла бувша співмешканка обвинуваченого, і він залишив ОСОБА_5 разом з нею в квартирі, а сам пішов по справах. Наскільки йому відомо, співмешканка пізніше вивела ОСОБА_5 на вулицю та лишила сидіти на лавочці біля під`їзду. Приблизно через 2 тижні він дізнався, що ОСОБА_5 помер в лікарні. Зараз щиро кається та жалкує про скоєне.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується дослідженими судом матеріалами судово медичної експертизи № 199 від 13.09.2014 року, висновками якої встановлено, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів судово-медичної експертизи, та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 121 КК України - як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття в скоєному.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, - судом не виявлено.

При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України судимим не був, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_4 , приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо тільки в умовах, пов`язаних з ізолюванням від суспільства, при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі. Суд вважає, що тільки цей вид покарання є необхідним і достатнім для попередження скоєння обвинуваченим нових злочинів.

Одночасно враховуючи наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в нижніх межах санкції статті, по якій кваліфіковано його дії.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Питання про речові докази слід вирішувати в порядку ст. 100 КПК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням судових дактилоскопічних експертиз в ході досудового розслідування, оскільки їх проведення відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

Цивільний позов не заявлений.

Обраний ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне залишити чинним до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7-ми (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 15.09.2014 року.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити чинним до набрання вироком законної сили.

Знищити речові докази, які знаходяться в камері зберігання Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, а саме:

- зіскоби РБК, змиви РБК, вирізи з шпалери з РБК, 7 віббитків папілярних узорів, бритвений станок, дві ложки, судок, пачку з-під цигарок, скляну банку з кришкою, 2 пляшки з-рід горілки «Зелена марка» та «Мороша», скляну пляшку з-під пива «Чернігівське», 2 фрагменту матрацу з РБК - вилучені 13.09.2014 року та 15.09.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

- кров на марлі, зразки волосся, змиви з рук, зрізки нігтьових пластин - вилучені 13.09.2014 року при огляді трупа ОСОБА_5 ,

Передані до камери зберігання Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області речі ОСОБА_5 : штани, кросівки, носки - повернути потерпілій ОСОБА_9 ; штани, які належать ОСОБА_4 , - повернути останньому.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

03.12.2014