Справа № 191/497/15-к
Провадження № 1-кп/191/154/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року м. Синельникове

Справа № 191/351/15-к

Провадження № 1-кп/191/137/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникового Дніпропетровської області обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)
21.06.2005 року засуджений Дзержинським районним судом міста Кривий Ріг за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки;
2) 25.07.2006 року засуджений Дзержинським районним судом міста Кривий Ріг за ч.3 ст.185, ст..69 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривий Ріг від 21.06.2005 року та призначити остаточне покарання 3 роки позбавлення волі у виховній колонії; 08.02.2008 року звільнився умовно-достроково за постановою Автозаводського районного суду міста Кременчуг Полтавської області від 01.02.2008 року, на підставі ст..81 КК України, з невідбутою частиною покарання 4 місяці 1 день;

3) 15.07.2009 року засуджений Долгінцевським районним судом міста Кривий Ріг за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 02.01.2013 року звільнився умовно-достроково за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 року, на підставі ст..81 КК України, з не відбутою частиною покарання 9 місяців 20 днів;
4) 20.01.2014 року засуджений Жовтневим районним судом міста Дніпропетровськ за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України, та угоду про визнання винуватості від 12.02.2015 року,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 засуджений 20.01.2014 року вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ, за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Після набрання вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20.01.2014 року законної сили, засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув для відбування покарання 12 березня 2014 року до Синельниківської виправної колонії№94 (далі СВК№94) Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, яка розташована у с.Шахтарське, Синельниківського району Дніпропетровської області, де відбуваючи покарання належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так, 22.12.2014 року близько 00 год.30 хв. засуджений ОСОБА_4 будучи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в СВК№94, знаходячись у гуртожитку відділення соціально психологічної служби №16 на своєму спальному ліжку, маючи прямий умисел на вчинення втечі з місць позбавлення волі, діючи умисно та усвідомлюючи те, що він не має будь-яких законних підстав для залишення місця відбування покарання, тобто з особистих спонукань, скориставшись тим, що свідків і очевидців поряд не було та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, без відповідного дозволу адміністрації установи, самовільно залишив відділення СПС №16.

Далі, шляхом перелазу через паркан огородження, таємно проник на територію промислової зони установи СВК №94 УДПтСУ в Дніпропетровській області.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій і настання правових наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на втечу з виправної колонії, таємно від представників адміністрації установи, переміщаючись по охоронюваній території промислової зони СВК №94, підійшов до п`ятої дільниці контрольно-слідової смуги з внутрішньої сторони охоронюваного об`єкту СВК №94, що розташована біля цеху з переробки сирої гуми підприємства СВК №94.

Далі, самовільно, шляхом перелазу через верхню частину шести охоронних парканів огородження периметру території СВК №94, ОСОБА_4 опинився за межами охоронюваного об`єкту установи Синельниківської виправної колонії №94, розташованої за адресою: с.Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де попрямував у невстановленому слідством напрямку, тим самим скоїв втечу з місця позбавлення волі.

В цей же день, о 07 год.00 хв. під час проведення заходів спрямованих на розшук засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співробітниками Синельниківської ВК №94 останнього було виявлено на автодорозі сполученням «Харків-Сімферополь» поблизу автодорожнього знаку з написом «Діброва», після чого його доставлено до Синельниківської ВК №94 УДПтС України в Дніпропетровській області для подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі (кінець строку 22.11.2017 року).

Таким чином, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.393 КК України, а саме: як втеча з місця позбавлення волі особою, що відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

Обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, та підтвердив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, її умови та наслідки невиконання йому зрозумілі.

Сторонами погоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.1 ст. 393 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 20.01.2014 року та призначити остаточно покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 скоїв передбачене ч.1 ст. 393 КК України кримінальне правопорушення, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину і погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у вигляді 3 (трьох) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 20.01.2014 року та призначити остаточно покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст..472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 393 ч.1 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, вину визнав повністю, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Крім того, за змістом угоди сторонами було узгоджено покарання обвинуваченому у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, як це передбачено ст.. 472 КПК України. Оскільки обвинувачений був засуджений вироком суду 20.01.2014 року та на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, то до нього необхідно застосувати правила ст. 71 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 474 476 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, укладену 12 лютого 2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати виним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 20.01.2014 року остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його взяття під варту, тобто з 14.01.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії даного вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, засудженому.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1