У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Мороза М.А.,

суддів

Верещак В.М., Заголдного
В.В.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

захисника

ОСОБА_2

розглянула
у судовому засіданні 11 жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20 січня 2004 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

раніше не судимого,

засуджено
за ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за
п. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі, за
ч. 3 ст. 358 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України остаточно
визначено 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_5 на
відшкодування матеріальної шкоди 2 500 грн. та моральної шкоди 5 000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду м. Києва від 30 березня 2004 року вирок змінено, пом'якшено ОСОБА_1
покарання із застосуванням ст. 69 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а в частині
часткового задоволення цивільного позову вирок скасовано і справу у цій частині
направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України, яка ухвалою від 12 квітня 2005 року зазначену
ухвалу скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду м. Києва від 19 липня 2005 року вирок скасовано в частині часткового
задоволення цивільного позову, а справу у цій частині направлено на новий
судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він у липні 2003 року з
метою підроблення та подальшого використання підробленого паспорта громадянина
України та посвідчення водія, надав 4 свої фотокартки, чим сприяв учиненню
злочину невстановленою слідством особою, від якої отримав паспорт та
посвідчення водія на ім'я ОСОБА_3 з уклеєними в них своїми фотокартками з метою
подальшого використання.

Після чого ОСОБА_1, за попередньою змовою з невстановленими слідством
особами, із метою незаконного заволодіння транспортними засобами, із використанням підроблених документів, під
видом оренди, незаконно заволодів автомобілями, вартість яких у 250 разів
перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, спричинивши потерпілим
значну шкоду:

- 1 серпня 2003 року належним ОСОБА_4автомобілем «Опель-Омега» вартістю 14
311 грн.;

- 7 серпня 2003 року належним ОСОБА_5 автомобілем «Деу-Ланос» вартістю 37
350 грн.;

- 14 серпня 2003 року належним ОСОБА_6 автомобілем «Опель-Вектра» вартістю
15 591 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що злочин ним
учинено під тиском інших осіб, що судом враховано не було. Просить привести
судові рішення у відповідність із новим законом, узявши до уваги пом'якшуючи
його вину обставини.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора, яка вважала, що у задоволенні касаційної скарги
слід відмовити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності зібраних у
справі доказів, є правильним і засудженим не оскаржується.

Разом із тим, доводи у касаційній скарзі щодо пом'якшення
покарання засудженому є слушними.

На момент розгляду справи судом першої інстанції санкцією ч. 3 ст. 289 КК
України передбачалося покарання від 10 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

З матеріалів справи видно, що покарання у виді найнижчої межі, встановленої
санкцією цієї статті, яке було обрано ОСОБА_1судом першої інстанції, призначено
з урахуванням вимог ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним та достатнім
для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. З цим погодилася й
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,
яка ухвалою від 12 квітня 2005 року скасувала ухвалу апеляційного суду від 30
березня 2004 року з підстав необґрунтованого застосування до ОСОБА_1 ст. 69 КК
України.

Згідно нової редакції статті 289 КК України від 22
вересня 2005 року встановлено наступну санкцію ч. 3 ст. 289 КК України:
позбавлення волі на строк від семи до п'ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну
відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом'якшує
кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на
осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Тому судові рішення щодо ОСОБА_1 підлягають зміні, а
покарання - пом'якшенню згідно мінімальної санкції вказаної статті закону, як
це правильно мотивував у вироку суд першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 394 - 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 січня 2004 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду м. Києва
від 19 липня 2005 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Призначене ОСОБА_1 покарання привести у відповідність із
новим законодавством і вважати його засудженим за ч. 3 ст. 289 КК України на 7
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів, передбачених
ч. 3 ст. 289, п. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України на 7
років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

У решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 січня 2004 року
та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду м. Києва від 19 липня 2005 року залишити без зміни.

С у д д і :

Верещак В.М.
Заголдний В.В.
Мороз М.А.