Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів:
Марчук Н.О., Романець Л.А.,

за участю прокурора
Опанасюка О.В.,

розглянула в судовому засіданні 23
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2
на вирок Краматорського міського суду
Донецької області від 04 квітня 2013 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 11 жовтня 2013 року.

Цим вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, неодноразово

судимого, останній раз 30 березня

2006 року вироком Краматорського

міського суду Донецької області за

ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років

позбавлення волі, звільненого умовно-

достроково на невідбутий строк

1 рік 10 місяців 24 дні,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки.

За вироком суду ОСОБА_2
визнано винуватим та засуджено за те,
що він 08 листопада 2012 року, знаходячись
у гостях у ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, повторно, відкрито викрав
майно останнього, спричинивши тим
самим потерпілому матеріальної шкоди
на суму 400 грн.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_1, не погоджуючись із
судовими рішеннями, постановленими
щодо ОСОБА_2, через неповноту та
однобічність досудового та судового
слідства, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону та
неправильне застосування
кримінального закону, просить їх
скасувати, а справу - направити на новий
судовий розгляд. Свої вимоги захисник
мотивує тим, що суд апеляційної
інстанції, залишаючи вирок місцевого
суду без зміни, безпідставно не
врахував заяви свідків та не перевірив
скарги ОСОБА_2 про застосування до
нього недозволених методів ведення
слідства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що вона не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

У своїй касаційній скарзі захисник
порушує питання про перегляд судових
рішень через невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, однобічність та неповноту
досудового та судового слідства.

Проте фактичні обставини справи,
однобічність та неповнота досудового
та судового слідства, які були
предметом оцінки судів першої та
апеляційної інстанцій, перегляду
відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960
року) у касаційному порядку не
підлягають.

Разом із тим, висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, за який його
засуджено, та правильність
кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК
України відповідають фактичним
обставинам справи, обґрунтовані
сукупністю розглянутих у судовому
засіданні та наведених у вироку
доказів.

Зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілого ОСОБА_3,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також даними,
що містяться у протоколах огляду місця
подій та іншими доказами по справі.
Крім того, сам ОСОБА_2 у судовому
засіданні не заперечував своєї
причетності до вчинення
інкримінованого злочину.

Суд першої інстанції у відповідності
до вимог ст. 67 КПК України (1960 року)
оцінив докази у справі, та з
дотриманням вимог статей 323, 333-335 КПК
України (1960 року) постановив вирок,
належним чином умотивувавши своє
рішення та дійшовши обґрунтованого
висновку про винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_2
місцевий суд, з яким погодився й суд
апеляційної інстанції, відповідно до
вимог ст. 65 КК України врахував ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину,
наявність обставин, що пом'якшують та
обтяжують покарання, а також дані про
його особу.

На думку колегії суддів, призначене
засудженому ОСОБА_2 покарання у виді
позбавлення волі є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляцій захисника та
засудженого, аналогічні тим, що
викладені в касаційній скарзі
захисника ОСОБА_1, в тому числі й щодо
додаткових заяв потерпілого та
свідків, й обґрунтовано визнав їх
безпідставними.

Доводи касаційної скарги захисника про
те, що залишились неперевіреними судом
апеляційної інстанції скарги на
застосування до ОСОБА_2 тиску під час
досудового слідства та судового
розгляду справи в місцевому суді, на
думку колегії суддів, є безпідставними,
оскільки, як убачається з матеріалів
справи, жодних скарг про застосування
до засудженого недозволених методів
ведення слідства від учасників процесу
не надходило.

Перегляд справи в апеляційному порядку
здійснювався відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які
б давали підстави для скасування чи
зміни судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Краматорського міського суду
Донецької області від 04 квітня 2013 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 11 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_2 - без
зміни.

С у д д і:

Т.С. Шилова Н.О. Марчук Л.А. Романець