Справа № 11a-349, 2007 рік Головуючий
у І інстанції Пліш М.А.
ч.2 ст, 125 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
квітня 06 дня
колегія суддів Судової
палати у кримінальних
справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого,
судді Гнатіва Н.І.,

суддів Яременка О.Д., Вовка А.С.,

захисника
ОСОБА_3.,

засудженої
ОСОБА_2., розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну
справу за апеляціями засуджених
ОСОБА_2. і ОСОБА_1.
на вирок
Золочівського районного суду Львівської області від 19.01.2007 року.

Цим вироком
засуджено,

ОСОБА_1,
народжену ІНФОРМАЦІЯ_1року в с.Менчикури, Михайлівського району Запорізької
області, мешканканку с.Червоне Золочівського району Львівської області,
українку, громадянку України, з середньою освітою, одружену, не
військовозобов"язану, не працюючу, згідно ст. 89 КК України раніше не
судиму,

за ч.2 ст. 125
КК України на 200 годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
залишено без змін, підписку про невиїзд.

Стягнено з засудженої ОСОБА_1. в його користь ОСОБА_2.
201,56 грн. матеріальної шкоди і 800 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_2,
народжену ІНФОРМАЦІЯ_2року в с.Червоне Золочівського району Львівської області,
мешканку с.Червоне Золочівського району Львівської області, українку,
громадянку України, безпартійну, з середньою спеціальною освітою, одружену, не
військовозобов»язану, не працюючу, не судиму, за ч.І ст. 125 КК України на 500
грн. штрафу.

Стягнено з засудженої ОСОБА_2. в користь ОСОБА_1. 27,18 грн. матеріальної
шкоди та 100 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_1. і ОСОБА_2. визнано винними в тому, що вони 15 квітня 2005 року
коло 12 години 30 хвилин у с.Червоному Золочівського району Львівської області,
під час конфлікту котрий виник на грунті довготривалих неприязненних стосунків,
умисно заподіяли одна одній тілесні ушкодження. ОСОБА_2. отримала легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров»я, а ОСОБА_1. легкі тілесні
ушкодження.

В апеляції засуджена ОСОБА_2., порушує питання про
скасування оскаржуваного вироку та ухвалення нового вироку котрим просить
засудити ОСОБА_1. за 4.2 ст. 125 КК України, її позов задоволити в повному
обсязі та виправдати її. Покликається
на те, що
судом встановлено вину
ОСОБА_1. у скоєнні
злочину

передбаченого
ч.2 ст. 125 КК України, проте обрано надто м»яке покарання котре не відповідає
ні тяжкості злочину, ні особі засудженої. Суд безпідставно, всупереч поданим
нею доказам, стягнув з засудженої лише 800 грн. замість 5000 грн. Суд
безпідставно визнав її винуватою у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1.,
оскільки вона таких умисно не наносила, що підтверджено показаннями свідків. У
її діях є необхідна оборона передбачена ст.З6 КК України.

В апеляції засуджена ОСОБА_1., порушує питання про зміну
вироку щодо неї, застосування ст.69 КК України і призначення покарання м»якшого
ніж громадські роботи та зменшення суми моральної шкоди. Покликається на те, що
судом не враховано наявності у неї на виховання двох дітей без чоловіка і для
утримання дітей вона змушена їздити на заробітки за кордон, а відбування
громадськиїх робіт позбавляє її такої можливості, того що конфлікт відбувався
на її присадибній ділянці з вини ОСОБА_2. Вважає завеликою різницю 700 грн.
моральної шкоди стягненої з неї в користь потерпілої.

Заслухавши доповідача, міркування засудженої ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_3.
на підтримку поданих ними апеляцій, розглянувши наведені в апеляції доводи та
перевіривши матеріли кримінальної справи, відмовний матеріал № 318-155 за
заявами засуджених, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини обох засуджених у вчиненні зазначених у
вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є
обгрунтованим.

Як достовірно встановлено у справі, подія злочину відбувалася з участю обох
засуджених 15 квітня 2005 року коло 12 години 30 хвилин, у с.Червоному
Золочівського району Львівської області на присадибній ділянці засудженої
ОСОБА_1.

В апеляціях обидві засуджені не оспорюють доведеності вини та правильності
кваліфікації дій засудженої ОСОБА_1. за ч.2 ст. 125 КК України.

Разом з цим, як убачається з показань засудженої ОСОБА_1. у судововому
засіданні, під час бійки з ОСОБА_2., остання також схопила її за волосся і
била, спричинивши тілесні ушкодження. Бійка між ними виникла з приводу
самовільного користування ОСОБА_2. її присадибною ділянкою, всупереч заборони
котру вона заявила їй перед цим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано поклав в основу обвинувачення ці показання засудженої ОСОБА_1. про
спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2., оскільки вони об»єктивно
підтверджені іншими доказами.

Факт бійки між обома засудженими в час і у місці
встановленому вироком суду та причини її виникнення котрі встановлені судом,
підтвердили в судовому засіданні очевидці, свідки ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_5.

Сама засуджена ОСОБА_2. у судовому засіданні підтвердила
причини виникнення бійки викладені у показаннях ОСОБА_1., та, що при бійці
могла необережно вдарити ОСОБА_1., схопила її за волосся. У своїх поясненнях в
органі міліції вона також підтвердила, що під час бійки зловила ОСОБА_1. за
волосся (відмовний матеріал №318-155 за заявами засуджених). Цими показаннями
та поясненнями засуджена ОСОБА_2. підтвердила покликання ОСОБА_1. про нанесення
їй тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, у засудженої ОСОБА_1., при
обстеженні її в лікарні 15.04.2005 року о 15 годині, виявлено садно лобної
ділянки зправа, щоки зправа, болючість нижньої щелепи, синець в ділянці лівого
ліктьового суглобу, два синці лівого стегна. Ці ушкодження є наслідком дії
тупих придметів і могли утворитись незадовго до поступлення її на лікування 15.04.2005
року в час і за обставин на котрі вона вказує (відмовний матеріал № 318-155 за
заявами засуджених).

Висновок експеритизи належно аргументований з наукової
точки зору, узгоджується з іншим доказам у справі, належно досліджений у
судовому засіданні і суд вірно визнав його достовірним доказом.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким
дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2. у спричиненні
ОСОБА_1. легких тілесних ушкоджень і правильно кваліфікував її дії за ч.І ст.
125 КК України, а тому покликання засудженої ОСОБА_2. в апеляції на те, що суд
безпідставно визнав її винуватою у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1.,
оскільки вона таких умисно не наносила, що підтверджено показаннями свідків, а
у її діях є необхідна оборона передбачена ст.36 КК України, є безпідставні.

Обираючи засудженим покаранння при постановленні вироку, суд першої
інстанції у відповідності до ст.ст. 65-66 КК України врахував ступінь тяжкості
вчинених ними злочинів, особи засуджених, ОСОБА_2. котра вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, ОСОБА_1. котра
характеризується посередньо, відсутність пом»якшуючих і обтяжуючих покарання обставин
та призначив покарання в межах санкцій статті КК України. Тому покликання
засудженої ОСОБА_1. в апеляції на те, що судом не враховано наявності у неї на
виховання двох дітей без чоловіка і для утримання дітей вона змушена їздити на
заробітки за кордон, а відбування громадськиїх робіт позбавляє її такої
можливості, того що конфлікт відбувався на її присадибній ділянці з вини
ОСОБА_2., та покликання засудженої ОСОБА_2. на те, що ОСОБА_1. обрано надто
м»яке покарання котре не відповідає ні тяжкості злочину, ні особі засудженої, є
необгрунтованими.

Колегія суддів вважає, що призначене судом покарання відповідає ступеню
тяжкості вчинених злочинів й даним про особу винних і є необхідним для їх
виправлення та запобігання новим злочинам.

Вирок суду про задоволення цивільних позовів в частині стягнення
матеріальної шкоди, засуджені не оскаржували.

Часткове задоволення цивільних позовів засуджених про
стягнення моральної шкоди, суд обгрунтував тим, що ОСОБА_1. в результаті
отриманих травм перенесла фізичний біль та фізичні страждання, а ОСОБА_2.
перенесла фізичний біль, не могла нормально харчуватись, доглядати за
господарством, перенесла душевні страждання.

Колегія суддів вважає, що рішення суду у частині
стягнення моральної шкоди щодо підстав і її розміру, грунтується на вимогах ст.
1167 ЦК України
та відповідає встановленим обставинам і поданим засудженими доказам, а тому
покликання засудженої ОСОБА_2. на те, що суд безпідставно, всупереч поданим нею
доказам, стягнув з засудженої ОСОБА_1. лише 800 грн. замість 5000 грн. і
покликання засудженої ОСОБА_1

котра вважає завеликою різницю 700 грн. моральної шкоди
стягненої з неї в користь ОСОБА_2., є безпідставні.

Апеляційний суд при перевірці справи не виявив допущення таких порушень
кримінально-процесуального закону, неправильного застосування норм
матеріального закону, які б давали підстави для зміни вироку, застосування
ст.69 КК України, пом»якшення вироку і зменшення суми матеріальних збитків для
засудженої ОСОБА_1. чи скасування вироку та ухвалення виправдального вироку і
збільшення суми моральних збитків для ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.
366,377 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляції засуджених ОСОБА_2. і ОСОБА_1. залишити без задоволення а вирок
Золочівського районного суду Львівської області від 19.01.2007 року про їх
засудження, без змін.

Ухвала винесене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.