Справа № 128/1070/15-к
ВИРОК
Іменем України
26 червня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Супрунів, Літинського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, працюючого водієм ДП «Вінницьке лісове господарство», раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
26 лютого 2014 близько 14 години, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , в 75 кварталі Вінницького лісництва, що розташоване на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, під час руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб та не переконався у безпечності даного маневру, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 , який знаходився позаду вказаного автомобіля.
В результаті наїзду ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер в медичній установі.
Відповідно до висновку судово - медичної експертизи №170 від 24.03.2014 року, ОСОБА_5 під час наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження з ознакою небезпечності для здоров`я і стоїть в причинному зв`язку зі смертю останнього. Смерть ОСОБА_5 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 106 а від 24.02.2015 року і ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «КАМАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться впричинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо - транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_6 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, де вказано: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення ОСОБА_4 вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо -транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_5 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що він дійсно 26 лютого 2014 близько 14 години, керуючи справним автомобілем «КАМАЗ», в 75 кварталі Вінницького лісництва, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, під час руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб та не переконався у безпечності даного маневру, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 , який знаходився позаду його машини, так як він мав витягувати його автомобіль і відійшов, а потім його не було, коли він рухався автомобілем заднім ходом. В цей момент він здійснив наїзд на ОСОБА_5 , який в лікарні помер. Ним відшкодовано завдану потерпілій шкоду частково, в подальшому він буде надавати їй допомогу.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву і просила розглянути дане кримінальне провадження без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, обвинуваченим їй частково відшкодовано завдану злочином шкоду та просила його карати не суворо.
За згодою учасників процесу, згідно ст. 349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він офіційно працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та за відсутності обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача, потерпілої щодо можливості виправлення та перевиховання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, він може бути звільнений від відбування основного покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, із застосуванням п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому, враховуючи обставини справи, що внаслідок порушення ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, Правил безпеки дорожнього руху, спричинена смерть потерпілого ОСОБА_5 , з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, до ОСОБА_4 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Визначене покарання обвинуваченому на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення процесуальні витрати в сумі 491 грн. 04 коп.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
· періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 491 грн.04 коп.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: /підпис/

"Згідно з оригіналом "

Суддя:

Секретар: