АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11/796/173/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
- за участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 389 КК України за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_7 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною постановою кримінальна справа щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище, Березнівського р-ну Ровенської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 09.12.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн., який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч, 1 ст. 389 КК України, - направлена прокурору Святошинського району міста Києва для проведення додаткового розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 10.02.2012 року, приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи повторно, шляхом обману, заволодів чужим майном, а саме: грошовими коштами в сумі 1.520 грн., які належать ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду.
Крім того, ОСОБА_6 було пред`явлене обвинувачення у тому, що він, будучи засудженим 09.12.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн., ухилився від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Ці дії підсудного органами досудового слідства були кваліфіковані за ст. ст. 190 ч. 2, 389 ч. 1 КК України.

Повертаючи зазначену кримінальну справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції вказав на те, що під час провадження досудового розслідування слідчими органами були допущені порушення вимог ст. ст. 22, 64, 145, 149-1 - 151, п. 4 ч, 2 ст. 368 КПК України 1960 року , а саме не встановлено фактичного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , ухилення його неявки до суду та фактичне невиконання протягом тривалого часу судових рішень щодо примусового приводу та розшуку підсудного, що унеможливлює розгляд справи в суді.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що вказане судове рішення ухвалене з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке виразилось у поверненні справи на додаткове розслідування лише з мотивів невстановлення фактичного місця проживання обвинуваченого, що є недопустимим.
При цьому прокурор вказує, що досудове слідство по справі щодо ОСОБА_6 проведено в повному обсязі з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, органами досудового слідства було встановлено місце проживання останнього і під час досудового слідства ОСОБА_6 , знаходячись по місцю свого мешкання з`являвся до слідчих органів для проведення слідчих дій, під час завершення досудового слідства ознайомився з матеріалами кримінальної справи відповідно вимогам ст. 218 КПК України, після чого справа була направлена до суду для розгляду по суті. Також прокурор, зазначаючи про необґрунтованість оскаржуваної постанови суду, вказує на те, що встановлення місця проживання та фактичного місця знаходження підсудного ОСОБА_6 не є слідчими діями, а відносяться до оперативно розшукової діяльності, яка на даний час проводиться на підставі постанови суду від 15.11.2012 року про розшук ОСОБА_6 і відповідно до листів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві по розшуку ОСОБА_6 заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 08-2299 від 30.11.2012 року та проводяться заходи по встановленню місця його знаходження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора у справі та вважав постанову суду незаконною та необґрунтованою, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів уважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 281 КПК України справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. Крім того, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування тоді, коли обвинувачений до передачі справи в суд зник і місце його перебування невідоме, якщо ці факти стали можливими через неправильне встановлення особи обвинуваченого або фактичного місця його проживання.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, судовий розгляд даної справи після закінчення досудового слідства та передачі справи до суду першої інстанції за підсудністю не був розпочатий упродовж 2-х років 8 місяців, та неодноразово відкладався через неявку підсудного ОСОБА_6 .

При цьому судом першої інстанції здійснювались всі можливі заходи для встановлення фактичного місцезнаходження підсудного ОСОБА_6 та забезпечення у встановленому законом порядку явки підсудного в судові засідання, як то шляхом направлення відповідних повідомлень, запитів, винесення постанов про примусовий привід, оголошення його у розшук із зміною запобіжного заходу, нагадувань про необхідність виконання зазначеного рішення.
Проте цими заходами встановити місце перебування підсудного ОСОБА_6 не вдалось, а постанови суду фактично не були виконані у зв`язку з відсутністю підсудного ОСОБА_6 за вказаною органами досудового слідства адресою, оскільки заходами, вжитими судом першої інстанції та в ході проведення оперативно-розшукових дій, було встановлено, що підсудний ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , не проживає.

Крім того, відповідно до матеріалів досудового розслідування, а саме довідки про судимість, станом на 07.03.2012 року місце проживання ОСОБА_6 значиться за адресою: АДРЕСА_4 (том 1 а.с.77), у вимозі про судимість підсудного від 12.03.2012 року зазначена адреса проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_5 (том 1 а. с. 79).
Як убачається з пояснень ОСОБА_6 від 07.03.2012 року та протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 07.03.2012 року, останній проживав за адресою: АДРЕСА_5 і 14.03.2012 року за цією ж адресою, постановою слідчого обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та самій підписці (том 1 а. с. 52,53).
В протоколі про додатковий допит обвинуваченого ОСОБА_6 від 01.06.2012 року та протоколі допиту від 25.06.2012 року у графі «місце проживання (постійне, тимчасове)» зазначена адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , та вже інша адреса місця проживання: АДРЕСА_3 (том 1 а. с. 61, 73) і 25.06.2012 року за цією ж адресою, постаново слідчого обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та самій підписці (том 1 а. с. 74,75).

Саме ці місця перебування підсудного були вказані і в обвинувальному акті.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 , перебуваючи під підпискою про невиїзд, ухилявся від явки до слідчого, чим фактично порушив обраний йому запобіжний захід, на що вказував рапорт о/у ВКР Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 29.04.2012 року, згідно з яким на виконання доручення ст. слідчого Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в ході проведення оперативних заходів, встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не виявилося можливим (том1 а. с. 55), а також постанова слідчих органів про оголошення ОСОБА_6 у розшук з заведенням відповідної розшукової справи ВКР Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві (К/С №08-23657 від 07.03.2012, ОРС «Розшук» №08-2237 від 11.05.2012 року) та подальшим затриманням обвинуваченого 01.06.2012 року (том 1 а. с. 56).

Отже, з матеріалів справи та отриманих слідчими органами відомостей щодо характеристики особи обвинуваченого убачається, що ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, під час досудового слідства проживав в різних місцях, ухилявся від слідства та оголошувався у розшук, проте органи досудового слідства належних заходів для подальшого забезпечення розгляду справи в суді за участі підсудного, не вжили.

Більш того, після направлення справи на розгляд до суду, ОСОБА_6 жодного разу на виклики у судові засідання не з`являвся, судові рішення щодо його примусового приводу та оголошення у розшук не виконані, що всупереч доводам апеляції прокурора, вказує на те, що ОСОБА_6 , будучі в якості обвинуваченого, після закінчення досудового слідства, але до передачі справи в суд першої інстанції фактично зник і місце його перебування невідоме.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що досудове слідство по справі було проведено неповно та з порушенням вимог ст. ст. 22, 64 КПК України, оскільки не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлення яких входить у предмет доказування та належить до обов`язків слідчих органів, є обґрунтованими, і саме такі порушення є беззаперечними підставами для повернення справи на додаткове досудове розслідування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляції прокурора, про відсутність підстав для її задоволення та скасування судового рішення, прийнятого по справі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року про повернення прокурору Святошинського району міста Києва для проведення додаткового розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 389 КК України залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: