ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року м.
Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії:

головуючого
Вільгушинського М.Й.,

суддів:
Дембовського С.Г., Слинька С.С.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу захисника ОСОБА_1,
подану в інтересах засудженого ОСОБА_2,
на вирок Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Київської області від 23 липня 2014
року,

в с т а н о в и в:

указаним вирок місцевого суду,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 23 липня 2014 року, засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Києва, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, не судимого,

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років і 6 місяців;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років із конфіскацією всього майна, що
є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань
остаточно призначено ОСОБА_2 покарання
у виді позбавлення волі строком на 10
років і 6 місяців із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

За вироком суду ОСОБА_2 засуджено за те,
що він 22 січня 2012 року о 07 год. 00 хв.,
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння та перебуваючи на автобусній
зупинці, що на 21 км автодороги Київ-Чоп
в с. Стоянка, Києво-Святошинського
району, Київської області, з корисливих
мотивів із метою заволодіння майном
ОСОБА_3, усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер своїх
діянь, передбачаючи їх
суспільно-небезпечні наслідки та
бажаючи їх настання, використовуючи
при цьому дерев'яну биту для досягнення
свого злочинного наміру, умисно наніс
не менше двох ударів дерев'яною битою в
голову ОСОБА_3, спричинивши тяжкі
тілесні ушкодження, що спричинили
смерть потерпілого, та відкрито
заволодів майном останнього на
загальну суму 1233 грн. 47 коп.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
указує на незаконність судових рішень
щодо ОСОБА_2 і зазначає вимогу про їх
скасування та закриття цього
кримінального провадження.
Посилається на те, що протоколи огляду
ділянки, огляду місця події від 22 січня
2012 року, впізнання матір'ю потерпілого
ОСОБА_3 його особистих речей складені
органами досудового розслідування із
грубим порушенням вимог кримінального
процесуального закону, а тому не
повинні визнаватися доказами
винуватості ОСОБА_2 у злочинах, за які
останній був засуджений. Надаючи свій
аналіз доказам, зазначає про
невідповідність висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам провадження та про
невинуватість ОСОБА_2 у кримінальних
правопорушеннях, за які останній був
засуджений. Стверджує про
невідповідність призначеного
покарання тяжкості вчинених злочинів
та особі засудженого внаслідок
суворості та безпідставність визнання
обставиною, що обтяжує покарання, стан
алкогольного сп'яніння ОСОБА_2,
оскільки, на думку захисника, ця
обставина не підтверджується
матеріалами провадження. Також звертає
увагу на не врахування судом
позитивної характеристики ОСОБА_2,
наданої жителями с. Лука
Києво-Святошинського району.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені
копії судових рішень, колегія суддів
вважає, що немає підстав для відкриття
провадження з мотивів, наведених у
касаційній скарзі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин і не має права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в оскарженому
судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

При цьому згідно зі ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
судових рішень судом касаційної
інстанції є істотне порушення
кримінального процесуального закону,
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
кримінального правопорушення та особі
засудженого.

З огляду на це, суд касаційної
інстанції при перевірці судових рішень
виходить з фактичних обставин
встановлених судом.

Як убачається із судових рішень,
висновки про винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
121, ч. 4 ст. 187 КК України, відповідають
фактичним обставинам справи, визнаним
судом доведеними, та ґрунтуються на
сукупності зібраних і належно оцінених
судами доказів, які наведені у вироку, і
є правильними.

Окрім того, зі змісту ухвали суду
апеляційної інстанції видно, що
твердження захисника про порушення
органами досудового розслідування
вимог кримінального процесуального
закону при складанні відповідних
процесуальних документів, а також
доводи про те, що при дактилоскопічному
та судово-цистологічному дослідженнях
дерев'яної бити, якою ОСОБА_2 вдарив
потерпілого, не було знайдено, ані
відбитків пальців, ані слідів крові,
які обов'язково залишилися б, якби він
нею користувався, та про те, що згідно
даних висновку судово-медичного
експерта від 12.04.2012 року № 62/Д/47 тр.
виникнення виявлених у потерпілого
тілесних ушкоджень за механізмом,
вказаним ОСОБА_2 27.01.2012 року під час
відтворення обстановки події,
неможливо, аналогічні тим, які
висловлювались в суді апеляційної
інстанції і були ретельно перевірені, а
висновки суду про голослівність цих
доводів сторони захисту належним чином
обґрунтовані.

Твердження захисника
про те, що суд безпідставно визнав
обставиною, що обтяжує покарання стан
алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, також
безпідставні. З наданої копії вироку
суду убачається, що в судовому
засіданні ОСОБА_2 підтвердив факт
вживання ним алкогольних напоїв до
початку вчинення злочинів у період із
вечора 21.01.2012 року до ранку 22.01.2012 року, і
цю обставину також підтвердили свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які були б
безумовними підставами для скасування
чи зміни судових рішень, у касаційній
скарзі не наведено.

Висновки суду апеляційної інстанції
належним чином мотивовані, а ухвала
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Із наданих копій судових рішень
убачається, що судом при призначенні
ОСОБА_2 покарання відповідно до вимог
ст. 65 КК України ураховано тяжкість
вчинених ним злочинів, обтяжуючу
покарання обставину, дані про його
особу, у тому числі і ті, на які захисник
посилається у своїй скарзі.

Призначене ОСОБА_2 покарання є
необхідним і достатнім для його
виправлення та запобігання вчиненню
нових злочинів.

З огляду на вищевикладене, з мотивів,
наведених у касаційній скарзі, наданих
до неї судових рішень убачається, що
підстави для задоволення касаційної
скарги захисника відсутні, а тому
відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України
підстав для відкриття провадження
немає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 428
КПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити захиснику ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження за його
касаційною скаргою на вирок
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 23 липня 2014 року щодо ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

С у д д і:

М.Й. Вільгушинський С.Г. Дембовський С.С.
Слинько