Єдиний унікальний номер: 378/29/15-к
Провадження № 1-кп/378/5/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2015 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Ставище справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, освіта професійно-технічна, раніше судимого 4 травня 2011 року Ставищенським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2013 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на строк 12 місяців 9 днів, за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв новий умисний корисливий злочин.

Так, 28.12.2014 року, близько 22 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу кафе „Каштан, яке розташоване по вул. Радянській в смт. Ставище Київської області, підійшов до ОСОБА_6 та, застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров`я, наніс останньому кілька ударів рукою в область потилиці, після чого відкрито, повторно викрав чуже майно, яке належить останньому, а саме грошові кошти в сумі 400 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Ознака повторності в діях ОСОБА_5 полягає в тому, що він раніше судимий за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України і судимість на даний час не знята і не погашена в установленому законом порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, суду показав, що 28 грудня 2012 року, близько 20 години, біля бару-кафе „Каштан, вдаривши потерпілого по потилиці, забрав у нього гроші в сумі 400 гривень і пішов в центр смт. Ставище, де частину даних грошей витратив на власні потреби. Цього ж дня, близько 22 години 40 хвилин, був затриманий працівниками міліції. Збитки ОСОБА_6 відшкодував в повному обсязі.

У вчиненому обвинувачуваний щиро кається.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу останнього, обставини, що пом`якшують йому покарання.

Судом враховується те, що обвинувачуваний вчинив тяжкий злочин, визнає вину в його скоєнні. Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він в даний час не працює, по місцю проживання характеризується задовільно, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують йому покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 міру покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі, із застосуванням умов ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку із зобов`язанням відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, бо саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.

Речові докази 100 гривень слід залишити власнику ОСОБА_6 відповідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 умови ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Речові докази 100 (сто) гривень залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1