Справа № 127/469/13- к
Провадження № 1-кп/127/5/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000006 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченково Кілійського району Одеської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресо АДРЕСА_1 , раніше засудженого 25.06.2009 р. вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України ,
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням ОСОБА_5 обвинувачується у наступному.
27.02.2010 р. після 22:00 годин, достовірно знаючи, що взятий під варту ОСОБА_8 знаходиться в камерному приміщенні №292 слідчого ізолятора Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області, співробітниками установи, які свідомо порушили інструкції по утриманню та переводу заарештованих та засуджених в установах виконання покарань, з камери №8а корпусного відділення максимального рівня безпеки №1 до камери №292 корпусного відділення №5 Вінницької УВП №1 були незаконно переведені засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Незаконно прибувши до камери №292 тюремно-увязнені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали спілкуватися з взятим під варту ОСОБА_8 .
В подальшому після 23:00 годин між ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи на меті завдати фізичний біль ОСОБА_8 , завдав один удар ногою в ділянку руки лежачому на підлозі ОСОБА_8 .
В результаті нанесення удару ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 фізичний біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень. В подальшому бійка була припинена працівниками слідчого ізолятора Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області.
Таким чином, вищевказаними умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, - умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив при цьому тілесних ушкоджень.
Суд вважає, що дане обвинувачення не ґрунтується на доказах, є нелогічним, суперечливим та некоректним, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена, тому він має бути виправданий з наступних підстав.
Суд також вважає, що думка прокурора, який в дебатах просив закрити кримінальне провадження в зв`язку з відмовою представника потерпілого ОСОБА_7 від обвинувачення, є хибною, оскільки потерпіла просила суд ухвалити у кримінальному провадженні законне рішення, при цьому в своїй заяві вказала на неправильність формулювання обвинувачення, однак відмовилася висловлювати свою думку як в підтримку цього обвинувачення, так і проти нього саме з цим мотивів.
На даній стадії кримінального процесу Закон не вимагає від потерпілого написання заяви про скоєний злочин, як на стадії досудового розслідування, якщо кримінальне провадження щодо злочину здійснюється в формі приватного обвинувачення. Разом з тим, всі права, передбачені чинним КПК представнику потерпілого ОСОБА_7 судом були роз`яснені, про що свідчить звукозапис судового розгляду, заява про відмову від обвинувачення від неї не надходила, і враховуючи, що представник потерпілого не є фахівцем в галузі права, суд вважає, що кримінальне провадження має бути розглянуте в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення на підставі досліджених та проаналізованих доказів.
В судовому засіданні були допитані обвинувачений ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 та свідки.
Так допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину та обставини, викладені в обвинуваченні не визнав, суду повідомив наступне. 11.02.2010 р. адміністрація УВП №1 прийняла рішення про зміну йому рівня безпеки утримання, 21.02.10 була рознарядка про його етапування. В цей же день йому було запропоноване співробітництво з адміністрацією установи, він відмовився. 25.06.09 р. він був засуджений, однак вирок не містив обвинувачення за ст.ст. 117, 118 КК України (в ред. 1960 р. ), хоча вирок, який містив такі статті був показаний ув`язненим в камері 8А. Він показав справжній вирок, де вказані статті були відсутні. Він вважає, що таким чином адміністрація установи намагалася дискредитувати його в очах співкамерників.
Ввечері їх вивели із камери 8А з ОСОБА_6 і повели в інший корпус, як потім він дізнався в СІЗО. Вів їх ОСОБА_9 і він бачив, як по дорозі ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_6 палицею.
Коли їх завели в камеру 292, там було приблизно 6-8 чоловік, які пили горілку. Один з них запропонував їм теж випити горілки, він відмовився, оскільки зовсім не вживає спиртного. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 явно шукали приводу для конфлікту. Він думає, що це ОСОБА_10 за дорученням адміністрації установи налаштував ОСОБА_11 проти нього, оскільки він раніше з ОСОБА_11 знайомим не був, тому ніяких неприязних відносин в них не могло бути. В момент, коли вони зайшли в камеру, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 сиділи та розмовляли про дітей, роздивлялися фото своїх дітей. Коли він зайшов, ОСОБА_10 називав його « ОСОБА_12 », хоча так в тюрмі його ніхто не називав, таке призвістко дав йому слідчий ОСОБА_13 , який під час слідства свідомо вносив в процесуальні документи недостовірні відомості з метою його дискредитації.
Він думає, що все, що сталося, було провокацією з метою його вбити.
Бійки в камері не було. Він ходив по камері та робив вигляд, що розмовляє по телефону, оскільки не хотів сідати за стіл з присутніми.
Черната кинувся на нього несподівано з ножем, в той момент, коли він хотів відібрати ніж в ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обхопив його ззаду, хтось вдарив його ногою в бік, і ОСОБА_10 відкинув його до дверей. Він не бачив, хто забирав ніж в ОСОБА_14 , з матеріалів справи знає, що це був ОСОБА_15 .
Він не бачив, щоб ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_16 , оскільки в ОСОБА_6 не було такої можливості.
Він не наносив ОСОБА_16 ніяких ударів, тілесні ушкодження були нанесені йому ОСОБА_17 ножем, в нього був порізаний живіт та скроня.
Він вважає, що свідки по справі дали під час досудового розслідування неправдиві свідчення, оскільки із камери 292, яка є останньою, тобто кутовою, двері якої відчиняються назовні, не можливо винести носилки з людиною на них, враховуючи, що ширина коридору на 9 сантиметрів вужча ніж довжина носилок. Слідство свідомо сфальсифікувало докази, й тепер в зв`язку з плином часу можливість з`ясувати істину втрачена.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав дав наступні показання.
27.02.2010 р. він відбував покарання в УВП №1 в камері з максимальним рівнем безпеки, разом з ним в одній камері сидів ОСОБА_5 . В 23:00 годин відкрилися двері, і постовий вивів їх в коридор, а потім перевів в інший корпус. Корпусний ОСОБА_18 передав їх ОСОБА_19 . Коли їх вели, він поцікавився, куди їх ведуть, за що отримав удар дубинкою по спині. В камеру №292 їх завів ОСОБА_9 , який був нетверезий. В камері було приблизно 5-6 чоловік, які їли та пили горілку, віконця дверей були завішені ковдрою, тому зовні зазирнути в камеру було неможливо. Їх запросили за стіл. Із присутніх він пам`ятає ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 , решту він не знає. Потім завели ОСОБА_15 . Він відійшов з ОСОБА_15 і не бачив, що відбувається в камері. Коли почув шум, обернувся і побачив, що ОСОБА_22 з ножем кинувся на ОСОБА_23 , став наносити йому удари, порізав живіт та футболку, намагався вдарити в скроню, потім схопив ОСОБА_5 за шкібарки та хотів вдарити ножем, однак він в цей час перехопив руку ОСОБА_24 . ОСОБА_22 наніс йому приблизно п`ять ударів в обличчя, на цьому все закінчилося. Під час бійки всі інші ув`язнені розбіглися по кутках. В цей час двері відчинилися, забіг військовий наряд, першим в коридор вискочив ОСОБА_15 . Потім вивели його, ОСОБА_5 , ще трьох чоловіків, в камері залишилися ОСОБА_22 та ОСОБА_10 . Як їх виводили, він не бачив. Їх повели «на клітку», назустріч їм йшов оперативний працівник ОСОБА_25 , який бачив, що в нього текла кров, порадив замазати синець зубною пастою. Коврига був з двома засудженими ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .
Пізніше його змусили написати, що він вдарився головою об парапет в туалеті.
Наступного дня він взнав, що ОСОБА_22 в лікарні без свідомості.
Також ОСОБА_6 повідомив, що в камері 292 ОСОБА_10 був явним лідером, він розповів, що за день до вказаних подій ОСОБА_28 перевели у СІЗО.
Пізніше ОСОБА_5 йому розповів, що в камері 292 ОСОБА_10 і ОСОБА_11 задавали йому запитання з приводу засудження за педофілію.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила наступне. Її син ОСОБА_29 був затриманий в Вінниці, однак доказів його вини не було, його тримали в ІТТ понад встановлені законом строки, в СІЗО не переводили, лише робили вигляд, привозили під СІЗО в машині, і одразу увозили назад. Вона просила перевезти його в СІЗО, їй сказали, що його давно там чекають.
Вона вважає, що те, що сталося з її сином, це робота працівників УБОЗ та адміністрації СІЗО, вони хотіли убрати ОСОБА_5 та ОСОБА_30 .
При вивченні матеріалів кримінальної справи, вона дізналася, що коли ОСОБА_27 давав показання, то вказував, що коли ОСОБА_28 виносили з камери 292, він лаявся матом, тобто був ще в свідомості та адекватний. А коли принесли в медчастину, то син був без свідомості. На шиї сина був відбиток чобота, що свідчить про те, що били сина працівники установи, оскільки саме вони носять таке взуття.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні дав наступні показання. Він сидів разом з ОСОБА_5 в одній камері приблизно 4-5 місяців.
27.02.2010 р. ввечері вже після перевірки прийшли начальник караулу ДПНК, корпусний, двоє чи троє коридорних і сказали: «На вихід.», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без речей. Ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 нікуди не просилися. В камері №8А на той час було 14 засуджених. Через півтори чи дві години їх заштовхали назад в камеру. Він бачив, що в ОСОБА_6 була гуля на голові, а в ОСОБА_5 була кров. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розповіли, що їх заштовхнули в іншу камеру, де на них кинулися з ножем, побили, потім працівники установи повели їх кудись, там теж били. ОСОБА_32 він не пам`ятає, але він надав медичну допомогу ОСОБА_6 обробив рану на лобі, а ОСОБА_5 - на животі. Потім з`явився фельдшер, який ОСОБА_5 надав допомогу. Коли вони повернулися, ні від ОСОБА_5 , ні від ОСОБА_6 він запаху алкоголю не чув.
Свідок ОСОБА_33 дав в судовому засіданні наступні показання. Він був в камері №292, через деякий час корпусний приніс горілку, потім прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , всі випивали. Почався конфлікт, бійка, прийшли працівники установи та всіх вивели. Під час бійки всі, хто був в камері встали, було багато людей, тому незрозуміло було, хто з ким б`ється. Він не бачив, щоб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наносили тілесні ушкодження
ОСОБА_8 ІТТ його катували, тому він давав інші свідчення на досудовому слідстві, однак в подальшому він заявляв і в суді і на досудовому розслідуванні, що свідчення проти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він давав під фізичним тиском з боку працівників міліції. Він також не може стверджувати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пили спритне в камері, оскільки в камері було багато людей, і хто що пив, він не дивився. Він бачив в руках ОСОБА_14 ніж, потім цей ніж він бачив в руках ОСОБА_10 . Він також бачив, як ОСОБА_22 кулаком або ножем вдарив ОСОБА_5 або ОСОБА_34 , однак не бачив, щоб хтось з них бив ОСОБА_30 . Коли його виводили із камери, він бачив, що ОСОБА_22 в цей час сидів на почіпки біля ліжка, він не бачив, що той був без свідомості. Коли його вивели з камери та уводили на другий поверх, він бачив, як по коридору несли когось на носилках, однак кого саме не бачив, оскільки знаходився далеко від того місця.
Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні дав наступні показання. На час скоєння злочину він працював черговим помічником начальника установи. В установі є 300 камер. Він заступив на чергування з 20:00 години і з 21:00 години займався розміщенням ув`язнених, які прибули етапом. З жодним із засуджених ні 26, ні 27, ні 28 лютого він не спілкувався. ОСОБА_36 йому не телефонував та не казав, що в камеру 292 просяться гості. На досудовому розслідуванні він давав інші показання під примусом працівників УБОЗу. Він мав підтвердити показання підлеглих в частині того, що він давав вказівку перемістити слідчо-заарештованих до камери з засудженими до довічного ув`язнення. Йому погрожували застосуванням спецзасобів, обшуком, під час якого знайдуть наркотики або зброю, казали, що приведуть дружину, яка теж була на чергуванні, тобто психологічний тиск був сильним. На нього тиснули сім працівників УБОЗ в присутності слідчого ОСОБА_37 та ще якогось начальника. Він не погодився давати вигідні їм показання, тоді цей начальник сказав ОСОБА_38 : «Закривай його на 72 години в «обез`янніку» з рецидивістами, він тобі сам все розповість, бо в тебе ж є постанова прокурора.» Слідчий прочитав постанову бігом, він не зрозумів змісту. Він дав показання письмові в 19:00 годин. Слідчий ОСОБА_39 сказав, що є показання ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_40 , але він не повірив, протоколи їх допитів були друкованими.
Про вказаний тиск він скаржився керівництву, в Генеральну прокуратуру, але ніякої відповіді не отримав. Він повідомляв про тиск з боку працівників УБОЗ заступнику начальника ДВП Мостицькому, той обіцяв розібратися, однак ніякої відповіді теж не надав.
В ніч, коли стався злочин, він пішов з КПП на корпусне відділення. Дорогою він зустрів ОСОБА_41 та ОСОБА_36 . Він піднявся на 21 пост, там були ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , останній йому сказав, що в камері №292 сваряться. Він зазирнув у дверне вічко, але воно було завішане ковдрою. ОСОБА_9 сказав, що бокові вічка теж закриті. ОСОБА_9 відчинив двері камери, туди зайшли ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_42 . Він наказав всім ув`язненим вийти в коридор. Коли всі вийшли, він побачив, що на нижньому спальному ліжку лежала людина, яка на них не реагувала. На його запитання «хто це», ОСОБА_10 відповів, що це ОСОБА_43 . ОСОБА_19 сказав, що ОСОБА_10 черговий по камері, але він також наказав йому вийти. Біля ОСОБА_14 нікого не було. Фельдшер оглянула ОСОБА_11 , він був непритомний. Чи були в нього тілесні ушкодження не пам`ятає. В ОСОБА_10 була перемотана рушником права рука, але що з ним, він не з`ясовував, тому що займався відправленням ОСОБА_14 в лікарню. ОСОБА_28 винесли на носилках, тому що фельдшер сказала, що надати допомогу в камері ОСОБА_16 неможливо.
Носилки несли два санітари, яких привів ОСОБА_36 , а супроводжували три старші по корпусу. Хто такі були санітари, він не знає. Для того, щоб винести носилки, їх припідняли.
В камері спиртних напоїв виявлено не було, пляшок з-під спиртного теж.
Він наказав обшукати всіх, кого вивели з камери.
Обшук камери проводив він, ОСОБА_25 та ОСОБА_19 , ножа він не знаходив.
Він нікому не давав вказівок писати неправдиві рапорти.
Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні повідомив наступне. 27.02.2010 р. працював в УВП №1 старшим корпусного відділення №5, в склад якого входять 4 поста. На пости заступили постові, один з них ОСОБА_9 .
В 22:00 він займався розміщенням ув`язнених, які поступили етапом. Йому подзвонив старший корпусного відділення №1 ОСОБА_36 та сказав, що він зараз приведе засуджених. Він подзвонив ОСОБА_45 та доповів про це, але той сказав, що він знає.
В камеру № 292 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заводив він, може ОСОБА_36 теж був поряд, але він точно не пам`ятає. В камері було 4-5 чоловік, двері були завішані ковдрою, хоча це заборонено. ОСОБА_9 був на посту і через 15-20 хвилин після того, як завели засуджених, сказав, що в камері голосно говорять та неспокійно. Через двері було чути сварку. Викликали резервну групу.
Коли двері в камеру відчинили, ОСОБА_35 зайшов першим, всім іншим наказав вийти. Потім він зайшов та побачив, що в ОСОБА_10 на руці кров, на ліжку лежав ОСОБА_43 . ОСОБА_46 та ОСОБА_25 розмовляли з ОСОБА_10 , але розмови він не чув.
Разом з резервною групою прийшла фельдшер ОСОБА_47 і санітари з числа засуджених, які залишені для цього в санчастині.
В камері проводили обшук, знайшли заточену ложку.
Хто наносив тілесні ушкодження ОСОБА_16 , він не знає. Про те, що бійка відбулася в камері №292 він дізнався від ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні повідомив наступне. 27.02.2010 р. він заступив в складі опергрупи на чергування. Після 20:00 години він здійснював огляд особового складу, ОСОБА_48 розміщував етап, він йому допомагав. До нього підійшов ОСОБА_36 і повідомив, що ОСОБА_26 із камери №8 ОСОБА_49 викликав його, причину виклику не повідомив, повідомив, що ОСОБА_6 просився до жіночої камери. ОСОБА_36 і він підійшли до першого посту, де ніс службу ОСОБА_50 . ОСОБА_36 запропонував вивести ОСОБА_26 на коридор. Коли ОСОБА_26 вивели, той повідомив, що в камері № 281 утримується ОСОБА_27 , просив дозволити з ним попрощатися. Далі йому в кабінет подзвонив ОСОБА_19 та попросив прийти у п`яте корпусне відділення. Коли він прийшов, то побачив, що камера №292 відчинена, там були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_35 , черговий фельдшер ОСОБА_47 , ОСОБА_8 , який лежав на нижньому спальному ліжку, хрипів, мабуть був без свідомості. Він спитав ОСОБА_10 , що трапилося, однак той нічого не повідомив, а сказав не втручатися. Після чого ОСОБА_10 закрили «на клітку». Потім ОСОБА_51 повідомив, що ОСОБА_8 лежить непритомний. Він подзвонив начальнику установи ОСОБА_52 . Він разом з черговим ОСОБА_53 і ОСОБА_19 обшукали камеру і знайшли алюмінієву заточену ложку. Потім до нього в кабінет приводили по-черзі всіх ув`язнених, і він встановив, що ОСОБА_10 протягом дня просився на виклик до начальника, той його прийняв, ОСОБА_10 повідомив, що він узгодив переведення ОСОБА_8 до камери №292, по телефону ОСОБА_54 підтвердив це. Під час слідства на нього чинився тиск, тому ті його показання є неправдивими.
Свідок ОСОБА_55 в судовому засіданні повідомив наступне. Він був начальником установи виконання покарань №1. Про події, що сталися в камері 292 він дізнався від підлеглих, йому подзвонив відповідальний по установі ОСОБА_51 та повідомив, що в слідчо-заарештованого ОСОБА_14 розбита голова. Чому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 переводили в той день, він не знає, сам він ніяких вказівок чи розпоряджень з цього приводу нікому не давав. ОСОБА_10 про переведення ОСОБА_14 з ним не домовлявся.
Хто винен в тому, що до камери з слідчо-заарештованими були переведені засуджені він не розбирався, тому що розслідування проводили правоохоронні органи.
Свідок ОСОБА_56 суду повідомив наступне. 27.02.2010 р. він перебував в камері №288. Він пам`ятає, що ту ніч побили до півсмерті ОСОБА_8 . В подальшому його катували співробітники УБОЗ, намагаючись отримати від нього показання про те, що бійку влаштували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Що відбувалося в камері №292 він не знає, однак із своєї камери він бачив, як хлопця в положенні сидячі несли на ношах, цей хлопець був п`яним, лаявся нецензурно, сварився та питав, куди його несуть.
Коли він перебував в Тиврівському СІЗО, йому відмовляли в мед допомозі, обіцяли її надати лише в обмін на показання відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про побиття ОСОБА_8 .
Коврига пропонував йому 500 пачок сигарет в обмін на такі показання.
При спілкуванні з ОСОБА_10 , останній описував ОСОБА_23 як дуже поганого чоловіка, який ґвалтує дітей, казав, що той педофіл. Він також думає, що ОСОБА_8 хтось хотів провчити, але перегнув палицю. За 2-3 дні до злочину ОСОБА_10 вмовляв його прийняти участь у вирішенні питання щодо спілкування з ОСОБА_5 , але він маючи авторитет серед засуджених, відмовився, і навіть заборонив влаштовувати будь-які з`ясування.
Після бійки він спілкувався із співкамерниками камери №292, йому розповіли, що ОСОБА_8 в той вечір перебрав спиртного та влаштував п`яну бійку, ОСОБА_10 , будучі «смотрящим» по камері взявся його втихомирити.
Свідок ОСОБА_57 суду повідомив наступне. 27.02.2010 р. він перебував в камері №292. До них привели ОСОБА_8 , який розповів, що його 3 місяці утримують і вимагають 100 доларів США. Спиртне не пили, скільки чоловік було в камері не пам`ятає. Суперечки між людьми в камері були, але хто з ким сперечався не пам`ятає. Між ОСОБА_23 , ОСОБА_58 та ОСОБА_11 була суперечка, але він не бачив, щоб ОСОБА_23 чи ОСОБА_58 наносили ОСОБА_11 тілесні ушкодження чи удари. Черната із камери вийшов сам, на носилках його не виносили, до того ж носилки в камеру не пройдуть. Він також не бачив, щоб ОСОБА_11 падав на підлогу або втрачав свідомість, але якби таке було, він би побачив.
Йому також пред`являли обвинувачення у побитті ОСОБА_11 та чинили на нього тиск.
Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні повідомила наступне. Коли вона зайшла в камеру №292, то побачила, що на ліжку лежить ОСОБА_8 , в нього з вушних раковин йшла кров. Санітари, які прийшли разом з групою, переклали його на носилки та винесли. Вона не надавала ОСОБА_11 допомогу в камері, як його несли на ношах не бачила, тому що не супроводжувала ноші. Дацюку руку не бинтувала.
Свідок ОСОБА_59 в судовому засіданні повідомив наступне. 27.02.2010 р. він, будучі молодшим інспектором заступив на зміну у п`ятому корпусному відділенні з 20:00 до 8:00 годин наступного дня. З камери №292 він почув шум, крики, підійшов до камери, побачив, що там незрозуміла ситуація, повідомив старшому корпусному ОСОБА_19 . До того він за вказівкою ОСОБА_19 до цієї камери перевів ОСОБА_15 . ОСОБА_23 та ОСОБА_34 привів ОСОБА_19 . На той час в камері №292 було 5-6 чоловік, вони сиділи за столом, але що було на столі, він не пам`ятає. Через деякий час в камері розпочалася бійка, він весь цей час був на поверсі, однак про що говорили в камері не чув. Крім нього в коридорі нікого не було. Двері в камеру №292 були завішані ковдрою, хоча це заборонено. Він подивився у двірне віконце зліва і побачив, що на підлозі лежить ОСОБА_8 , біля нього стояли двоє ОСОБА_23 та ОСОБА_58 , він бачив, як ОСОБА_23 вдарив ногою по руці ОСОБА_11 . ОСОБА_58 сказав: «Досить його бити.» Він доповів про бійку корпусному, ОСОБА_19 викликав резервну групу, яка прибула через 3-5 хвилин, їх було 4 чоловіки майор ОСОБА_46 , черговий лікар і два санітари. Він спиртного на столі не бачив, в камеру не заходив. ОСОБА_8 лежав на землі, потім хтось його переклав на ліжко, але хто саме, він не бачив. Всіх вивели «на клітку», першим вийшов ОСОБА_15 , потім зайшли санітари і забрали ОСОБА_8 на носилках. Чернявського та ОСОБА_58 вивів та забрав хтось із адміністрації. Коврига прийшов пізніше.
Після інциденту ОСОБА_46 сказав йому, щоб він написав, що ОСОБА_23 та ОСОБА_58 в камері №292 не було. Після того, як його викликали в УБОЗ, він дав правдиві показання. На нього чинився тиск з боку працівників УБОЗ, тому він давав неправдиві показання під час слідства.
В судовому засіданні були досліджені також письмові документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:
- довідка з Вінницької УВП №1 від 12.05.2014 року, згідно якої ОСОБА_60 відбував покарання в ВУВП №1;
- протокол огляду місця події від 27.02.2010 року, згідно якого оглядалося камерне приміщення № 292;
- протокол відтворення обстановки і обставин події від 12.03.2010 року за участю свідка ОСОБА_61 , згідно якого останній розповідав про події, які відбувалися 27.02.2010 року в ВУВП №1 також переглянуте відео вказаної слідчої дії;
- протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_33 упізнав особу на фотознімку №2, та повідомив, що саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;
- довідка до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якої на фотознімку №2 зображений ОСОБА_5 ;
- протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_33 упізнав особу на фотознімку №3, та повідомив, що саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;
- довідка до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якої на фотознімку №32 зображений ОСОБА_6 ;
- висновок експерта № 546 від 31.03.2010 року, згідно якого, на підставі вивченої медичної документації, у ОСОБА_8 під час стаціонарного лікування у МКЛ ШМД м. Вінниці були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку важкого ступеню, субарахноїдального крововиливу, саден та забою м`яких тканин в ділянці обличчя, поверхневої рани в ділянці правої вушної раковини - що у своєму перебігу супроводжувалась мозковою комою 1-го ступеню. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_62 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), належать до тяжких тілесних ушкоджень, що супроводжувались загрозливими для життя явищами;
- характеристика на засудженого ОСОБА_5 від 28.03.2010 року, згідно якої останній характеризується посередньо;
- камерна картка ОСОБА_5 , згідно якої останній перебував у камері №8а, відомості про рух засудженого в інші камери відсутні;
- довідка по особовій справі про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , згідно якої останній мав чотири стягнення;
- витяг з протоколу №2 від 28.01.2010 року;
- вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року, згідно якого ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- довідка з особової справи засудженого ОСОБА_5 ;
- довідка по особовій справі засудженого ОСОБА_5 ;
- подання щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_5 , шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки;
- наказ №11 від 26.02.2010 року, згідно якого засуджений ОСОБА_63 був закріплений на посаді санітара медичної частини в період з 27.02.2010 року по 28.02.2010 року;
- постанови про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_5 від 08.05.2010 року;
- запити Староміського районного суду м. Вінниці від 18.02.2011 року, 26.11.2010 року, 13.01.2011 року;
- виписка з вироку Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року;
- ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2013 року.
Аналізуючи та оцінюючи всі забрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Так із самого формулювання обвинувачення не можливо зрозуміти, чиї дії були неправомірними під час переведення засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із одного корпусного відділення в інше, - самих засуджених чи працівників установи. Адже в обвинуваченні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ставиться в провину, що вони незаконно прибули в камеру №292. Суд вважає таке формулювання обвинувачення абсурдним, оскільки засуджені утримуються в ізольованих приміщеннях камерах, які зачиняються ззовні працівниками установи, можливості вільно пересуватися по тюрмі не мають, тому їх переведення може бути незаконним лише з точки зору дій працівників установи.
Далі в обвинуваченні вказано, що між ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи на меті завдати фізичний біль ОСОБА_8 , завдав один удар ногою в ділянку руки лежачому на підлозі ОСОБА_8 . У подальшому бійка була припинена працівниками слідчого ізолятора Вінницької УВП №1.
Суд вважає, що таке формулювання обвинувачення є нелогічним, непослідовним, із нього неможливо скласти картину подій, які відбувалися в камері №292. Адже ОСОБА_5 обвинувачується у нанесенні лише одного удару ОСОБА_8 під час сварки, а не бійки. Бійка це процес, який є багатостороннім, на відміну від побиття, в ньому здійснюють активні фізичні дії декілька учасників по відношенню один до одного, чого в даному обвинуваченні не наведено. Однак в подальшому зазначено, що працівники СІЗО припинили бійку, хоча із обвинувачення не вбачається, що бійка взагалі була.
Також абсолютно незрозумілим залишається факт розташування ОСОБА_8 в момент нанесення йому удару ОСОБА_5 на підлозі.
Допитані в судовому засіданні свідки, які були безпосередніми очевидцями подій, що відбувалися 27.02.2010 р. в камері №292 ОСОБА_64 та ОСОБА_10 повідомили, що вони не бачили, щоб ОСОБА_5 , або ОСОБА_6 наносили ОСОБА_11 удари або тілесні ушкодження. Також вказані свідки повідомили, що не бачили, щоб ОСОБА_8 лежав на підлозі. Таким чином обвинувачення ОСОБА_5 ґрунтується лише на показаннях одного свідка ОСОБА_9 , який стверджував, що, у камері №292 розпочалася бійка, і він, подивившись у ліве бокове віконце на дверях камери, побачив, як біля лежачого на підлозі ОСОБА_8 стоять ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_8 один раз ногою по руці.
Суд вважає, що показання цього свідка не можуть слугувати підставою для обвинувачення ОСОБА_5 у побоях ОСОБА_8 , оскільки його показання в цілому є суперечливими, непослідовними і нелогічними. Так всі свідки по справі стверджували, що двері в камеру №292 були завішені ковдрою, тобто побачити, що відбувається в середині камери через дверні віконця було неможливо, адже й ОСОБА_9 не міг нічого побачити в камері, перебуваючи в коридорі. Також ОСОБА_9 стверджував, що в камері почалася бійка, хоча на той момент, згідно його ж показань, він перебував в коридорі, двері камери №292 були зачинені. Після цього він доповів корпусному, той викликав резервну групу, і лише тоді він відчинив двері камери. Тобто до цього моменту ніхто ззовні не міг знати, що відбувається в камері бійка, суперечка чи сварка.
Під час допитів свідків працівників УВП №1 стає цілком зрозумілим, що всі вони намагаються приховати справжні події, що відбулися в той вечір в установі, тому їх показання різняться між собою. Так свідок ОСОБА_35 стверджував, що ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , повідомили йому, що в камері №292 сваряться. Він зазирнув у дверне вічко, але воно було завішане ковдрою. ОСОБА_9 сказав, що бокові вічка теж закриті. ОСОБА_9 відчинив двері камери, туди зайшли ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_42 . Таким чином із показань вказаного свідка вбачається, що до моменту відкриття дверей камери ОСОБА_9 ніхто не міг побачити із коридору, що саме відбувається в камері. Крім того, і сам ОСОБА_9 і ОСОБА_19 і ОСОБА_35 вказували, що двері в камеру ув`язнені завішувати чи в інший спосіб затуляти не мали права, однак цей факт мав місце, двері були завішані ковдрою, і ніхто із працівників установи цьому не запобігав. Також свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_35 стверджували, що ОСОБА_65 доповів їм про те, що в камері №292 голосно говорять та неспокійно, а коли вони прийшли, то ОСОБА_9 у камеру не заходив. Про це говорить і сам ОСОБА_9 . Також ОСОБА_9 стверджував, що в камері №292 спиртного на столі не бачив, проте бачив лежачого на підлозі ОСОБА_11 , якого хтось, він не бачив, хто саме переклав на ліжко.
Така вибірковість зору ОСОБА_9 ставить під сумнів правдивість його показань взагалі. Адже людина, яка не могла нічого бачити з коридору, не заходила в камеру, стверджує, що бачила у віконце, яке завішане ковдрою, як ОСОБА_5 наніс удар у область руки лежачому на підлозі ОСОБА_8 , при цьому таж сама людина не бачила, чи було спиртне на столі, хоча стіл розташований у камері напроти дверей, і його добре видно із пройому, не бачила, хто саме переклав ОСОБА_8 на ліжко, як що така дія взагалі відбувалася. Втім свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_19 , які першими зайшли до камери №292 стверджували, що ОСОБА_8 вже лежав на ліжку і був непритомний.
Про те, що на момент появи в камері резервної групи на чолі з ОСОБА_66 . ОСОБА_8 лежав на ліжку і був непритомний, вказують свідки працівники установи. Всі ж інші свідки ув`язнені, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що ОСОБА_8 не падав взагалі і свідомості не втрачав.
Таким чином жодних доказів нанесення ОСОБА_5 . ОСОБА_8 одного удару ногою в область руки в судовому засіданні не здобуто.
Разом з тим судом беззаперечно встановлено, що наслідком події, що відбулася 27.02.2010 р. стало заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку важкого ступеню, субарахноїдального крововиливу, саден та забою м`яких тканин в ділянці обличчя, поверхневої рани в ділянці правої вушної раковини що у своєму перебігу супроводжувалася мозковою комою 1-го ступеню, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, що супроводжувалися загрозливими для життя явищами.
Диспозицією ч. 1 ст. 126 КК України передбачено нанесення удару або побоїв, внаслідок яких не спричинено тілесних ушкоджень.
А відтак стає незрозумілим, з яких міркувань виходив прокурор, формулюючи таким чином обвинувачення і виділяючи один удар, внаслідок якого тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не заподіяно, оскільки для заподіяння таких тілесних ушкоджень, які були виявлені в ОСОБА_8 одного удару явно замало.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 126 КК України слід виправдати в зв`язку з недоведеністю його участі у злочині.
Суд вважає, що судові витрати на проведення експертизи слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 126 КК України виправдати в зв`язку з недоведеністю його вини у злочині.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Суддя: