№ провадження 1-кп/646/615/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

при секретарі - Шеховцовій Н.В.,

за участю прокурора - Юревича М.В.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні у залі суду кримінальне
провадження №0001504 від 15.06.2014р.
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Хабаровськ Російської Федерації,
громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, не працюючого,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2, раніше судимого: 19.12.2011р.
Комінтернівським районним судом
м.Харкова за ст.ст.185 ч.1, 263 ч.2, 70 КК
України до 6 місяців арешту, звільнився
18.01.2012р. по відбуттю покарання; 28.08.2012р.
Комінтернівським районним судом
м.Харкова за ч.1 ст.263 КК України до 3
років позбавлення волі, звільнений від
відбування покарання на підставі ст.75
КК України з іспитовим строком 1 рік 6
місяців,

за обвинуваченням у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК
України,

в с т а н о в и в :

12.06.2014 року, вдень, точний час у ході
досудового розслідування не
встановлений, ОСОБА_1, знаходячись на
території «Кінного ринку»,
розташованого за адресою: м. Харків,
пл.Повстання, 1, біля одного із
сміттєвих баків, знайшов ніж, який
лежав на землі, та, усвідомлюючи, що цей
предмет є холодною зброєю та
спеціально призначений для нанесення
тілесних ушкоджень, присвоїв його та
носив при собі без передбаченого
законом дозволу. 14.06.2014 року близько 16.55
години у вестибюлі станції метро
«Проспект Гагаріна» у м.Харкові
працівники міліції зупинили ОСОБА_1,
який добровільно видав їм ніж довжиною
266 мм з рукояткою, яка обмотана
ізоляційною стрічкою. Цей ніж
відповідно до висновку експерта №176
від 23.06.2014 року, є холодною зброєю та
відноситься до холодної зброї
колючо-ріжучої дії, виготовлений
саморобним способом за типом
кримінальної холодної зброї. Вказану
холодну зброю ОСОБА_1 носив при собі
без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними діями
ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.2
ст.263 КК України, тобто носіння
холодної зброї без передбаченого
законом дозволу.

Відповідно до ст.12 КК України цей
злочин відноситься до злочинів
середньої тяжкості.

23.09.2014 року між обвинуваченим та
прокурором укладена угода про визнання
винуватості. Згідно з даною угодою
ОСОБА_1 беззаперечно визнав себе
винуватим у вчиненні вищевказаного
злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК
України.

В судовому засіданні обвинувачений
підтвердив обставини, викладені у
обвинувальному акті та угоді, та просив
суд затвердити угоду про визнання
винуватості.

Сторони погодились на призначення
покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.263 КК України
у вигляді 140 (ста сорока) годин
громадських робіт. Обвинувачений
погоджується на призначення такого
покарання.

Відповідно до вимог ст.468 КПК України, у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим про
визнання винуватості.

Згідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України,
угода про визнання винуватості між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Судом з'ясовано, що обвинувачений
цілком розуміє наслідки затвердження
угоди, передбачені статтею 473 КПК
України, а також наслідки її
невиконання, передбачені ст.476 КПК
України. Також судом встановлено, що
укладення угоди сторонами є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Крім того, у судовому засіданні
з'ясовано наступні обставини: умови
угоди не суперечать вимогам КПК
України та закону, не порушують права,
свободи чи інтереси сторін або інших
осіб; правова кваліфікація
кримінального правопорушення є
правильною. Будь-яких підстав вважати,
що умови угоди не відповідають
інтересам суспільства, а укладення
угоди не було добровільним, або
обвинувачений не визнав себе винним, у
суду немає.

Прокурор в судовому засіданні також
просив затвердити угоду про визнання
винуватості.

Вивченням особи обвинуваченого
встановлено, що він раніше судимий, на
обліку у лікаря-психіатра та
лікаря-нарколога не перебуває, за
місцем проживання характеризується
формально.

Обставиною, яка згідно зі ст..66 КК
України пом'якшує покарання
обвинуваченому, є щире каяття.
Обставиною, яка згідно зі ст..67 КК
України обтяжує покарання
обвинуваченому, є рецидив злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
затвердження угоди між прокурором та
обвинуваченим про визнання
винуватості.

Судові витрати по справі підлягають
стягненню з обвинуваченого на користь
держави. Питання про речові докази слід
вирішити згідно зі ст..100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 373, 374, 475 КПК України,
суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 23.09.2014р. між
прокурором прокуратури
Червонозаводського району м.Харкова
Юревичем М.В. та ОСОБА_1 про визнання
винуватості за ч.2 ст.263 КК України у
кримінальному провадженні №0001504
від 15.06.2014р.

Визнати ОСОБА_1 винуватим за ч.2 ст.263 КК
України та призначити йому узгоджене
покарання у вигляді 140 (ста сорока)
годин громадських робіт.

Речовий доказ - ніж (матеріали к.п.
а.с.22,23) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судові витрати по справі за проведення
експертизи №176 від 23.06.2014р. у сумі 884 грн.
52 коп.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Червонозаводського районний суд
м.Харкова протягом 30 діб після
проголошення з підстав, передбачених
ст.394 КПК України, а саме:- обвинуваченим
з підстав: призначення судом покарання,
суворішого, ніж узгоджене сторонами
угоди; ухвалення вироку без його згоди
на призначення покарання; невиконання
судом вимог, встановлених частинами 4, 6,
7 ст.474 КПК України, в тому числі
нероз'яснення йому наслідків укладення
угоди; - прокурором - з підстав:
призначення судом покарання, менш
суворого, ніж узгоджене сторонами
угоди; затвердження судом угоди у
провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469
цього Кодексу угода не може бути
укладена.

Суддя
І.С. Блага