АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №
11-а-2039/2007р. Головуючий
в 1 ін ст. - Сержанюк А.С.
115 ч. 1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року колегія судців судової палати у кримінальних справах

Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Лагнюка М. М.

суддів Матієк
Т.В., Коваль С. М.

за
участю прокурора Решетняк Н.О.

потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

засудженої ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції,
засудженої ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного
суду м. Києва від 27 липня 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженка м. Сургут Тюменської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, судимостей немає,

- засуджена
за ст. 115 ч.1 КК України на 9 років
позбавлення волі.

ОСОБА_3
визнана винною в тому, що 24 листопада
2006 року приблизно о 22 годині,
знаходячись по місцю проживання,
в квартирі АДРЕСА_1, під час
сварки зі своєю матір»ю ОСОБА_4 з приводу зустрічей з її молодим
чоловіком, на грунті раптово виниклих
неприязних стосунків, з метою вбивства
ОСОБА_4, схопила на кухні молоток і
підійшовши до потерпілої, яка
знаходилась в кімнаті, раптово нанесла
їй удари молотком по голові. Внаслідок отриманих пошкоджень ОСОБА_4 померла на
місці події.

Смерть
ОСОБА_4 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток
піднебіння та основи черепа і кісток обличчя,
розривів твердої та м»якої мозкових оболонок з частковим розмізкуванням
речовини головного мозку, крововиливами
під оболонки і шлуночки головного мозку,
набряканням-набуханням головного мозку.

В апеляції
прокурор, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, не
оспорюючи винності засудженої у вчиненні умисного вбивства потерпілої ОСОБА_4

2

просить вирок суду
змінити, посилаючись на
неправильне застосування судом кримінального закону та призначення
засудженій надто суворої міри покарання.

При
цьому зазначає, що як під час досудового
слідства так і при розгляді справи в суді ОСОБА_3 пояснювала, що вона вчинила злочин у стані сильного
душевного хвилювання. Пояснення засудженої підтверджуються також і висновком
стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи згідно якого, в період інкримінованого діяння ОСОБА_3
знаходилася в стані кумулятивного афекту на фоні психологічної фрустрації, який суттєво вплинув на її свідомість та
діяльність. Даний афективний стан суттєво вплинув на її здатність усвідомлювати
свої дії, передбачати їх наслідки та
контролювати поведінку. Зазначений висновок експертизи був підтверджений в
судовому засіданні і експертами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На
підставі викладеного, просить
перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.1
ст. 115 КК України на ст. 116 КК України як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного
хвилювання, що раптово виникло внаслідок
протизаконного насильства, систематичного
знущання та тяжкої образи з боку потерпілого і призначити ОСОБА_3 покарання у
виді 5 років позбавлення волі.

В
апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 просить вирок суду
змінити, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування
кримінального закону. При цьому зазначає,
що судом не було взято до уваги те,
що дії засудженої були викликані насильством та систематичним знущанням
над нею зі сторони матері, які
відбувалися на протязі останніх двох років. Дані обставини підтверджуються
показаннями свідків, які були очевидцями
цих конфліктів, а також показаннями
свідків яким про це було відомо як зі слів засудженої так і самої потерпілої.
Про те, що до вчинення злочину потерпіла
заподіяла засудженій тілесне ушкодження підтверджується висновком
судово-медичної експертизи.

Також
вказує на те, згідно висновку судової
психолого-психіатричної експертизи Змійова перебувала в такому емоційному
стані, який значною мірою знижував її
здатність усвідомлювати свої дії та здатність ними керувати, тобто в стані сильного душевного хвилювання.
Що також підтвердили допитані в судовому засіданні експерти. При цьому
зазначає, що судом не було враховано
те, що в період між протизаконним
насильством з боку потерпілої та нанесенням ударів засудженою, потерпіла продовжувала ображати і погрожувати
ОСОБА_3.

Вважає, що дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з
ч.1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України, як умисне вбивство в стані сильного душевного
хвилювання, який був викликаний
внаслідок протизаконного насильства,
систематичного знущання та тяжкої образи з боку потерпілої, і призначити ОСОБА_3 покарання у
відповідності до санкції вказаної статті.

В
апеляції засуджена ОСОБА_3 просить вирок суду змінити і перекваліфікувати її
дії на ст. 116 КК України, при цьому наводить аналогічні доводи які
викладені в апеляції її захисника.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав апеляції
прокурора, засудженої і її захисника, пояснення потерпілого ОСОБА_1, який просив пом»якшити призначене засудженій
покарання, пояснення засудженої ОСОБА_3
і захисника ОСОБА_2, які підтримали доводи
своїх апеляційних скарг та апеляцію прокурора,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати та заслухавши останнє
слово засудженої, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за викладених у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи і
підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і викладені у вироку
суду.

3

Визнаючи
ОСОБА_3 винною у вчиненні умисного вбивства потерпілої ОСОБА_4 суд навів
переконливі судження на обґрунтування цього висновку.

Викладені
в апеляційних скаргах прокурора,
захисника і засудженої доводи про те,
що дії ОСОБА_3 необхідно розглядати як умисне вбивство вчинене в стані
сильного душевного хвилювання, що
раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання та тяжкої образи з
боку потерпілої, і кваліфікувати її дії
за ст. 116 ЮС України, є безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами
справи.

ОСОБА_3
у стадії досудового слідства і в судовому засіданні визнала факт вбивства нею
своєї матері - ОСОБА_4

Зокрема
пояснювала, що у неї з матір»ю на
протязі останніх трьох років склалися неприязні стосунки. Мати приблизно два
рази на тиждень безпричинно її сварила. Сварки відбувалися через те, що вона запізнювалась додому, могла покурити та інколи випити пива. За
тиждень до 24.11.2006 року вони з матір»ю помирилися і між ними сварок не
виникало.

24.11.2006
року приблизно о 20 годині, повернувшись
додому, між нею і матір »ю виникла
сварка з приводу її зустрічей з хлопцем,
який не подобався матері. Після того,
як вона відповіла, що буде
зустрічатися з ким захоче, мати почала
її бити, тягала за волосся, висловлювала погрози відрізати їй
голову, відправити до діда, а потім сказала, що не хоче її бачити і пішла до кімнати, де продовжувала погрожувати та ображати. Вона
залишившись на кухні довго плакала. Після цього, приблизно через 5 хвилин, вона дістала на антресолі молоток і увійшла
до кімнати. Підійшовши до матері, яка
сиділа на дивані та зашивала колготи,
вона почала наносити їй удари молотком по голові. Скільки вона нанесла
ударів, не пам»ятає. Отямившись, вона переодяглася і пішла на вулицю, де викинула в сміття одяг і молоток.

Зустрівши
на вулиці друзів, вона з ними деякий час
постояла, а потім купила води і
повернувшись додому, викликала
працівників міліції.

Із цих
пояснень ОСОБА_3 про обставини події вбачається, що вона мала можливість уникнути конфліктної
ситуації або її припинити, але вдалася
до іншого: взяла молоток і, маючи вільний
вихід, не скористалась ним, а утримуючи в руках молоток вийшла з кухні і
увійшовши до кімнати умисно вбила потерпілу ОСОБА_4, завдавши їй не менше 25 ударів молотком по
голові, коли потерпіла ніяких дій щодо
ОСОБА_3 не вчиняла.

Крім
того, показання засудженої ОСОБА_3 про
обставини вбивства потерпілої ОСОБА_4 підтверджуються також зібраними по справі
доказами, зокрема даними, що містяться: в протоколах огляду місця події
від 24.11.2006 року і від 25.11.2006 року з яких вбачається, що в АДРЕСА_1 в кімнаті на дивані було
виявлено труп ОСОБА_4 та в приміщенні сміттєзбірника виявлено металевий
молоток, який було загорнуто в
тканину, жіночий халат і спортивні брюки
(а.с. 10-13; 14-23 т.1); даними судово-медичної експертизи № 479/4688 від
05.01.2007 року, згідно якого у
потерпілої ОСОБА_4 при дослідженні були виявлені численні тілесні ушкодження в
області голови (які виникли незадовго до настання смерті); ознаки аспірації
крові та пергаментні плями на шиї (які виникли посмертно - після настання
смерті); багатооскольчаті переломи хрящів гортані без крововиливів в м»які
тканини в зоні переломів. Судово-медичний експерт в своєму заключены
вказує, що всі ушкодження виникли від
неодноразового /не менше 25/ застосування тупого предмету з обмеженою
контактуючою поверхнею яка в своєму складі мала ребро грані полукруглу /або
круглу/ поверхність можливо і молотком по механізму удара. Смерть потерпілої
ОСОБА_4 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток
піднебіння та основи черепа і кісток обличчя,
розривів твердої та м»якої мозкових оболонок з частковим розмізкуванням
речовини головного мозку, крововиливами
під оболонки і шлуночки головного мозку,
набряканням-набуханням
головного мозку. Комплекс

4

спричинених
ОСОБА_4 пошкоджень, які сформували
відкриту черепно-мозкову травму та обумовили настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і
знаходяться в прямому причинному зв»язку з настанням її смерті /а.с. 83-85; 86-94 т.1/; даними
судово-криміналістичної експертизи № 357 МК від 28.12.2006 p., згідно якого пошкодження на склепінні черепа
потерпілої ОСОБА_4 могли утворитися від дії молотка, який був наданий на експертизу /а.с. 102-105 т. 1/.

Вказані
висновки експертиз повністю співпадають з показаннями засудженої ОСОБА_3 щодо
характеру і локалізації нанесених нею тілесних ушкоджень потерпілій, їх кількості та застосованого знаряддя
злочину, що травмуючим знаряддям, від дії якого настала смерть ОСОБА_4, був молоток,
який було виявлено в сміттєзбірнику загорнутим в тканину.

Суд
ретельно перевірив показання ОСОБА_3 про те,
що під час вбивства потерпілої вона перебувала в стані сильного
душевного хвилювання, а також дав
всебічну оцінку висновку комплексній психолого-психіатричній експертизі про
те, що Змійова вчинила злочин
знаходячись в стані кумулятивного афекту на фоні психологічної фрустрації, який суттєво вплинув на її свідомість та
діяльність.

Погоджуючись
з висновком суду про те, що
ОСОБА_3, вчиняючи вбивство потерпілої
ОСОБА_4, не перебувала в стані сильного
душевного хвилювання, колегія суддів
вважає, що дії ОСОБА_3 правильно
кваліфіковані за ст. 115 ч.1 КК України.

Аналіз
показань ОСОБА_3 та інших доказів у сукупності свідчить, що в ситуації, яка склалася в квартирі, коли потерпіла після сварки на кухні пішла до
кімнати, тобто конфлікт між засудженою і
потерпілою було вичерпано, а Змійова
залишилась на кухні де просиділа приблизно 5 хвилин ( засуджена могла вільно
піти з квартири і уникнути розвитку подій та не доводити до таких
наслідків, які настали ), після чого взявши молоток увійшла до кімнати
та завдавши не менше 25 ударів молотком по голові потерпілій, свідчать про те, що засуджена діяла з метою умисного вбивства
на грунті неприязних стосунків, що
склалися.

Доводи в
апеляціях прокурора, засудженої та її
захисника про те, що дії ОСОБА_3 слід
перекваліфікувати з ч.1 ст. 115 КК
України на ст. 116 КК України, як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного
хвилювання, що раптово виникло внаслідок
протизаконного насильства, систематичного
знущання та тяжкої образи з боку потерпілої,
є безпідставними.

За
висновком стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи, на яку посилаються апелянти, ОСОБА_3 в період інкримінованого діяння
знаходилася в стані кумулятивного афекту на фоні психологічної фрустрації, який суттєво вплинув на її свідомість та
діяльність, однак суд не погодився з
ним, виходячи з конкретних обставин
справи.

Колегія
суддів теж вважає, що підстав для
кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 116 КК
України немає.

Відповідно
до диспозиції ст. 116 КК України умисне
вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово
внаслідок протизаконного насильства,
систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Склад
злочину, передбаченого ст. 116 КК України, має місце лише у випадку, якщо умисел на вбивство виник раптово в стані
фізіологічного афекту, і був
виконаний, коли винний ще знаходився в
такому стані.

Проте за
обставинами справи не встановлено, що з
боку потерпілої ОСОБА_4 було протизаконне насильство, систематичне знущання або тяжка образа, тобто таке умисне приниження честі і гідності
ОСОБА_3, яке виражалось в особливо
непристойній формі або за змістом було для неї особливо образливим.

Сама
ОСОБА_3 визнала, що після сварки між нею
і потерпілою ОСОБА_4 яка відбувалася на кухні,
потерпіла пішла до кімнати де продовжувала її ображати, а вона

5

залишилася
на кухні де перебувала приблизно 5 хвилин,
після чого діставши з антресолі молоток увійшла з ним до кімнати де на
дивані сиділа мати і зашивала колготи,
після чого почала наносити потерпілій удари молотком по голові.

За таких
обставин, для ОСОБА_3 дії потерпілої у
кімнаті не представляли будь-якого насильства,
знущання або тяжкої образи і вони не були для неї несподіваними, оскільки цим подіям передувала їх сварка на
кухні.

Таким
чином, у ОСОБА_3 відсутня раптовість
виникнення стану сильного душевного хвилювання,
як безпосередньої реакції на дії потерпілої.

У справі
не виявлено даних, які б давали підстави
вважати, що у момент вчинення вбивства
засуджена перебувала в стані сильного душевного хвилювання.

Вбивство
ОСОБА_3 вчинила під час сварки, які
часто відбувалися між нею та потерпілою протягом тривалого часу, про що підтвердили в судовому засіданні
свідки.

Тому суд
обґрунтовано визнав, що ОСОБА_3 під час
вчинення злочину не перебувала у стані сильного душевного хвилювання, а скоїла умисне вбивство.

Сукупність
наведених доказів та ґрунтовність їх дослідження судом першої інстанції дають
підстави вважати, що винність ОСОБА_3 у
вчиненні нею злочину є доведеною і її дії за ч. 1 ст.
115 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи
ОСОБА_3 покарання, суд врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, характер
суспільної небезпечності вчиненого нею злочину,
дані про особу засудженої та обставини,
які пом»якшують покарання.

Колегія
суддів вважає, що суд недостатньо повно
врахував всі обставини справи та призначив суворе покарання.

Так, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної
відповідальності не притягувалась, за
місцем проживання та роботи характеризується позитивно, сприяла розкриттю злочину, її молодий вік.

Крім
того, суд при призначенні покарання
ОСОБА_3 не врахував протиправну поведінку потерпілої.

Тому
колегія судців вважає за можливе пом»якшити засудженій ОСОБА_3 покарання до
семи років позбавлення волі.

Суттєвих
порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування чи зміну
вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції,
засудженої ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Вирок
Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2007 року змінити.
Призначене ОСОБА_3 покарання за ст. 115 ч.1 КК України пом»якшити до семи років
позбавлення волі.

В решті
вирок залишити без зміни.