АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/212/14Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/189/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 28 квітня 2015 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року, у кримінальному провадженні № 0000205 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Вироком суду позовні вимоги:

ОСОБА_9 задоволено частково,

- стягнено з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 41 104 (сорок одну тисячу сто чотири) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином;

- стягнено з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень;

ОСОБА_10 задоволено частково:

- стягнено з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень.

ОСОБА_11 задоволено частково.

- стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_12

обвинувачений - ОСОБА_8

захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілі - ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10

представник потерпілих - ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просять вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким визначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, яке визначене у санкції ст.121 ч.2 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить перекваліфікувати його дії на більш м`яку статтю закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.118 чи ст.119 КК України, а вирок суду, яким його засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі скасувати.

Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року ОСОБА_8 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за наступних обставин.

Так, 29.04.2013 року, приблизно в 01.30 годині, біля магазину "Світанок" розташованого по вул. Леніна № 201а, в смт. Широке, Широківського району Дніпропетровської області, між ОСОБА_8 , та ОСОБА_14 , після сумісного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносини виникла сварка. В ході зазначеної сварки, ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , взяв з багажника автомобіля ВМВ-520 реєстраційний № НОМЕР_1 автомобільний домкрат та підійшов зі спини до останнього. Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись в 1,5 метрах позаду зліва від ОСОБА_14 , тримаючи домкрат двома руками, з розмаху всієї довжини рук, наніс перший удар останньому в область голови ззаду зліва, від якого той нахилився вперед та оперся на праву ногу. Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись позаду зліва від ОСОБА_14 , в 1,5 метрах від нього тримаючи домкрат обома руками, підскочив вгору, та з розмаху всієї довжини рук, наніс другий удар в область голови зверху зліва останньому, від якого той впав на землю в положення на правий бік та втратив свідомість. Згідно висновку експерта №975 від 07.06.2013 року у ОСОБА_14 мались наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді осколкового перелому кісток черепа, субдуральной гематоми, контузії мозку, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 в 10.45 годин останній помер.

Під час розтину трупу ОСОБА_14 виявлено відкрита черепно мозкова травма у вигляді осколкового перелому кісток черепа, субдуральной гематоми, контузії мозку. Виявлені ушкодження в області голови прижиттєві. Морфологічні особливості та анатомічна локалізація пошкоджень свідчать про те що ушкодження виникли від ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, контактуюча поверхня яких була лінійної форми ребро, лінійної форми ребра які сходяться під кутом. Ушкодженнями в області голови та настанням смерті мається прямий причино - наслідковий зв`язок.

Смерть ОСОБА_14 настала від відкритої черепно-мозкової травми що супроводжувалася переломом кісток черепа, ушкодження головного мозку то його набряк. Травма у своєму перебігу ускладнилася розвиток набряку набухання головного мозку з дислокацією головного мозку.

Згідно висновку експерта № 975 Е від 27.06.2013 року морфологічні особливості та анатомічна локалізація пошкоджень які виявленні в області голови трупа ОСОБА_14 , локальний характер зовнішніх пошкоджень, вогнищевий характер пошкоджень головного мозку, в проекції дії зовнішніх сил, свідчать про те що черепно-мозкова травма виникла від ударів тупими твердими предметами які мали масу значно менше маси голови, обмежену поверхню, що вдаряє, високу силу (кінетичну енергію) удару. Об`єктивні судово-медичні данні: дві рани правої скроневої області, трьох променевий перелом тім`яних кісток можуть свідчити про те що в області голови заподіяно не менше трьох ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 зазначають на ті обставини, що судом першої інстанції при обранні кримінального покарання обвинуваченому не в повному обсязі прийнято до уваги особу підсудного ОСОБА_8 , а саме те, що останній після спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень намагався надати йому допомогу, знаходячись в Широківській районній лікарні. Крім того, обвинувачений як на досудовому розслідуванні так і в суді повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідно до ст..89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, що згідно ст..66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. При цьому суд у вироку вказав, що ОСОБА_8 визнав себе винним частково та обставин, які пом`якшують покарання не встановив.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, внаслідок чого судом невірно визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, у зв`язку з чим його засуджено за більш тяжке кримінальне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , в порядку ч.1 ст. 403 КПК України, відмовився від своєї апеляційної скарги та просив розглядати лише апеляційну скаргу його захисників.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор проти доводів апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 заперечував, просив залишити судове рішення без змін, як законне і обґрунтоване.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та їх представник ОСОБА_13 в судовому засіданні, кожен окремо, зазначили, що заперечують проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просять залишити вирок суду без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду кримінального провадження, кожен окремо, наполягали на пом`якшенні міри кримінального покарання, обраного обвинуваченому ОСОБА_8 та зміні судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація дій останнього за ч.2 ст. 121 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які були перевірені у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку у вироку, відповідно до вимог ст.374 КПК України, і з огляду на відмову обвинуваченого від апеляційної скарги та положення ст.404 КПК України, дані висновки колегією суддів не переглядаються.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження апеляційної скарги захисників обвинуваченого, щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_8 покарання та можливості обрання йому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на момент вчинення злочину, відповідно до ст.89 КК України, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та обрав ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 ч.2 КК України.

Судом при призначенні покарання враховано також ту обставину, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування тривалий час перебував у розшуку з 10.06.2013 року до 29.12.2013 року, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

Також, при визначенні міри покарання судом прийнято до уваги і позицію потерпілих, які наполягали на обранні обвинуваченому суворого покарання. До того ж зі слів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вбачається, що ні обвинувачений, ні його родина не намагалися надати жодної допомоги ОСОБА_14 та його родині.

Вирішуючи питання про обрання покарання ОСОБА_8 суд в повній мірі врахував і фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення а саме те, що безпосередньо перед його вчиненням між ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_14 склалися неприязні відносини, на фоні раптового побутового конфлікту між ними з приводу керування легковим автомобілем, на ґрунті розпивання спиртних напоїв. ОСОБА_8 заподіяв удари автомобільним домкратом потерпілому в область голови, внаслідок яких ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких невдовзі помер в лікарні. При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків та бажав їх настання. При нанесенні ударів в життєво важливий орган потерпілому, а саме голову, обвинувачений усвідомлював, що завдає потерпілому тілесне ушкодження, і діяв, при цьому умисно.

Разом з тим, твердження в апеляційній скарзі захисників, щодо неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання такої його пом?якшуючої обставини, як повне визнання вини, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, із технічного запису, на якому зафіксоване судове провадження та вироку суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції вину визнав лише частково, наполягав, що діяв ненавмисно, що виключає наявності критичної оцінки своєї злочинної поведінки з боку обвинуваченого і готовності нести кримінальну відповідальність, а тому зазначену обставини правомірно не визнано судом у якості пом?якшуючої.

Більш того, твердження ОСОБА_8 про відсутність у нього умислу на вищевикладені протиправні дії відносно ОСОБА_15 суперечать встановленим доказам, є надуманими та такими, які не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Таким чином, з урахуванням наслідків кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок суворості немає підстав, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині слід визнати необґрунтованими.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Законних підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якої міри кримінального покарання колегія суддів не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для зміни чи скасування вироку перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4