Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Британчука
В.В.,суддів:Щепоткіної В.В., Леона О.І.,за
участю прокурора Чупринської Є.М.,
розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 15 липня 2014 року справу за
касаційною скаргою прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на ухвалу
Апеляційного суду Херсонської області
від 24 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5

Вироком Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 03
вересня 2013 року засуджено

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що не має судимості в
силу ст. 89 КК України, за ст. 123
КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст.
49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено
від покарання, призначеного за ст. 123 КК
України, у зв'язку із закінченням
строків давності.

Стягнуто з засудженого
судові витрати по справі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним
і засуджено за те, що він 12 січня 2010 року
близько 21:20 год у м. Каховці Херсонської
області на перехресті вулиць Леніна - К.
Маркса, перебуваючи у стані сильного
душевного хвилювання (фізіологічного
афекту), яке виникло раптово, внаслідок
протизаконного насильства - погроз
завдати фізичної шкоди, провокації
бійки та підбурювання до неї інших
осіб, застосування фізичного
насильства з боку потерпілого ОСОБА_7,
наніс останньому металевою трубою
удари по голові, спричинивши йому тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для
життя, від якихІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий
помер.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 24 грудня 2013 року вирок щодо
ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину і особі
засудженого внаслідок м'якості,
просить ухвалу апеляційного суду
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд. Вказує на
наявність у діях засудженого складу
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК
України. В порушення вимог ст. 377 КПК
України 1960 року апеляційний суд
належним чином не перевірив доводів
апеляційної скарги прокурора та
залишив вирок без зміни, що потягло
неправильне застосування
кримінального закону - ст. 123 КК України,
а також м'якість призначеного
засудженому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримку касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга прокурора не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України
підставами для скасування або зміни
вироку місцевого суду судом касаційної
інстанції є лише істотне порушення
вимог кримінально-процесуального
закону, неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину і особі
засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє
вироки місцевих судів щодо неповноти
та однобічності досудового і судового
слідства, а також невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Натомість, зазначені обставини були
предметом перевірки суду апеляційної
інстанції.

Переглядаючи справу за апеляцією
прокурора, доводи якої аналогічні
доводам касаційної скарги, апеляційний
суд в ухвалі навів докладні мотиви
прийнятого рішення і не встановив
істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б перешкодили суду першої інстанції
повно і всебічно розглянути справу та
дати правильну юридичну оцінку
вчиненому.

За встановлених судом фактичних
обставин справи дії ОСОБА_5 за ст. 123 КК
України кваліфіковані правильно.

В основу вироку суд обґрунтовано
поклав послідовні показання
засудженого, які він давав на
досудовому слідстві та підтвердив в
суді, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
висновки судових експертиз.

Так у справі тричі проводилась судова
психолого-психіатрична експертиза на
предмет визначення стану
психологічного здоров'я засудженого у
момент завдання ним тяжких тілесних
ушкоджень потерпілому. Кожен із
експертних висновків не суперечить
іншим та вказує на перебування ОСОБА_5 у
момент вчинення злочину у стані
фізіологічного афекту (аномального),
викликаному неправомірними діями
потерпілого, який, як встановлено
судом, вів себе зухвало, лаявся,
висловлював погрози на адресу
засудженого і його рідних, а також
першим наніс ОСОБА_5 удар.

Індивідуально-психологічні
особливості засудженого свідчать про
підвищену можливість виникнення у
нього стану фізіологічного афекту,
котрий являє собою короткочасну
інтенсивну емоцію, яка домінує у
свідомості особи, яка значною мірою
втрачає контроль над своїми діями і
здатність керувати ними. Крім того, у
ОСОБА_5 відмічені типові для
фізіологічного афекту зовнішні ознаки
емоційного збудження - він не реагував
на зовнішній вплив, продовжував
наносити удари після того, як
потерпілий перестав чинити опір, а
також постафективний стан -
засудженому було погано, його нудило,
він не міг розповісти про обставини
події злочину, деякий час приходив до
тями.

Висновки експертиз об'єктивно
підтверджуються іншими доказами по
справі, які є логічними, не суперечать
один одному та не викликають у суду
сумнівів щодо їх достовірності.

Враховуючи, що у справі відсутні
об'єктивні та безспірні докази
вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 121 КК України, всебічно та повно
перевіривши матеріали справи, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність винності засудженого в
умисному заподіянні ОСОБА_7 тяжкого
тілесного ушкодження у стані сильного
душевного хвилювання, що раптово
виникло внаслідок протизаконного
насильства з боку потерпілого.

Переглядаючи вирок за апеляцією
прокурора, апеляційний суд з
дотриманням вимог ст. 377 КПК України 1960
року розглянув справу, належним чином
перевірив всі доводи прокурора та з
зазначенням підстав, через які
апеляцію визнано необґрунтованою,
мотивовано відмовив у її задоволенні.

Ухвала апеляційного суду є законною і
обґрунтованою, істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б були безумовною підставою для її
зміни чи скасування, не встановлено.

Касаційна скарга прокурора не містить
нових доводів про неправильне
застосування судом кримінального
закону у справі щодо ОСОБА_5, окрім тих,
які були предметом перевірки
апеляційного суду та отримали належну
оцінку.

За таких обставин касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 394-396 КПК України 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 24 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну
скаргу прокурора - без задоволення.

Судді:

В.В. Британчук В.В. Щепоткіна О.І. Леон