Справа № 314/6823/14-к Провадження № 1-в/314/2952/2014
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) про умовно-дострокове звільнення відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, Ленінського району, смт. Щолкіне, Ленінського району АР Крим, громадянина України, освіта неповна середня, до засудження не працював. Мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1) 30.04.2003 за ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 3 роки.

2) 26.05.2004 за ст.309 ч.1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

3) 16.04.2009 за ст.296 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік.

По даній справі засуджений: 10.06.2010 Керченським міськрайонним судом АР Крим за ст.307 ч.2, 311 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком покарання Керченського міського суду від 16.04.2009 та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку: 26.04.2010. Кінець строку: 26.07.2015.

ВСТАНОВИВ :

До Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник адміністрації дане подання підтримав, просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 пояснив, що він щиро розкаюється в скоєному діянні, зробив належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону, просить суд звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на строк який залишився.

Прокурор заперечував проти задоволення даного подання.

Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.05.2010.

На даний час відбув 2/3 частини строку покарання.

Згідно характеристики, що знаходиться а матеріалах справи під час тримання у Сімферопольському слідчому ізоляторі УДПтСУ в АР Крим з 12.05.2010 по 07.08.2010 характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.

З 07.08.2010 по 05.09.2013 відбував покарання в Оріхівській виправній колонії УДПтСУ у Запорізькій області (№88). За час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував. Мав 11 стягнень накладених правами начальника колонії. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 05.09.2013 перебуває на лікуванні у спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтСУ у Запорізькій області (№55). За час відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушує.

За вироком суду позову не має.

У разі застосування заохочувальної норми засуджений ОСОБА_5 , має намір мешкати за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи прокурора про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення через наявність у нього стягнень суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він вважається таким, що не має стягнення.
Таким чином, на час внесення до суду подання про умовно-дострокове звільнення, засуджений ОСОБА_5 вважається таким, що не має стягнення.

Суд звертає увагу на те , що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Отже, засуджений ОСОБА_5 вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється. За сумлінну поведінку і ставлення до праці 1 раз заохочений правами начальника колонії та 2 рази правами начальника відділення СПС.
Суспільно корисна праця в силу винятково великих виховних можливостей впливу на особистість виступає найважливішим засобом виправлення засуджених; свого часу праця у відповідних законах нашої держави визнавалась основою всього процесу виправлення та перевиховання засуджених.

Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі.

У судовому засіданні судом було встановлено, що згідно з довідки про працевлаштування засудженого, ОСОБА_5 на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку із хворобою на туберкульоз, але мав бажання працювати на протязі всього часу відбування покарання, що підтверджується, як зі слів самого засудженого, так і зі слів представника установи.
Отже, засуджений ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової його життя, у тому числі й подальшого життя на волі.
Також судом встановлено, що засуджений приймає активну участь з благоустрою відділення та прилеглої території. Також, ОСОБА_5 , згідно ст.118 п.5 КВК України залучався без оплати праці до роботи в господарчій обслузі туберкульозного відділення №2 по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до праці ставиться сумлінно.

Соціально-виховна робота це цілеспрямована діяльність персоналу органів та установ виконання покарань та інших соціальних інституцій для досягнення мети виправлення і ресоціалізації засуджених (ст. 123 КВК України). Це комплекс заходів, що проводяться із засудженими з метою формування у них поважного ставлення до людини, суспільства, праці, норм, правил та традицій людського співжиття та стимулювання правослухняної поведінки, підвищення їх загальноосвітнього і культурного рівнів. Проведення соціально-виховних заходів (соціально-виховної роботи) є необхідною умовою виправлення засуджених. їх комплекс включає великий набір різноманітних засобів та методів їх застосування.

Судом встановлено, що згідно довідки від 01.12.2014 з приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення».

Таким чином, підкреслюється думка про те, що засуджений добровільно, за власним бажанням приймає участь у здійснюваних заходах.

Підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти.

Суд враховує участь засудженого у соціально-виховних заходів при визначенні ступеня його виправлення, а також при застосовуванні до нього заходів виправлення, заохочення.

Отже, суд приходить до висновку, що заходи виправного впливу на засудженого сприяли формуванню у нього почуття відповідальності та виробленню навичок, які допоможуть реінтегруватися у суспільство, допоможуть виконувати вимоги законності та задовольняти свої життєві потреби власними силами після звільнення.

Пункт «г» ст. 66 Європейських в`язничних правил рекомендує впроваджувати такі системи контактів і методів керівництва, які б сприяли встановленню позитивних стосунків між персоналом і засудженими з метою досягнення мети виправлення.

У зв`язку із вищевикладеним суд звертає увагу, що засуджений у відношенні до працівників адміністрації установи ввічливий, тактовний виконує законні вимоги.

У відношенні до засуджених товариський, підтримує стосунки із засудженим позитивної спрямованості, до себе вимогливий.

Судом з`ясовано, що засуджений підтримує стосунки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

Суд звертає увагу на висновок адміністрації установи про те, що засуджений ОСОБА_5 , довів своє виправлення, тому застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доцільним.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання умовно-достроково на строк який залишився.

Керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, на невідбутий строк, що складає 6 місяців 10 днів.

На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області. Особам, що знаходиться під вартою протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

16.12.2014 року м. Вільнянськ

Дата призначення до судового розгляду 16.12.2014 08:20

16.12.2014