Справа № 539/273/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м.Лубни

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 22.01.2014 року звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 27.12.2013р. про закриття кримінального провадження .

В скарзі вказала, що 14.05.2013 року близько 17-ї години вона знаходилась у приміщенні магазину «АТБ», який розташований на площі Ярмарковій у місті Лубнах. У цьому магазині також знаходилась і ОСОБА_6 , колишня дружина її теперішнього чоловіка.

ОСОБА_6 раптово напала на скаржницю та стала наносити тілесні ушкодження, остання намагалась захиститись, при цьому була вимушена використати для свого самозахисту балончик із сльозогінним газом, і будучи у шоковому стані, пустила газ навколо себе та у гору. Дії з самозахисту змусили нападницю ОСОБА_6 припинити напад та тікати.

Внаслідок побиття скаржниці, їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді синців, подряпин шиї, ЧМТ та струсу головного мозку. Відповідно до висновків СМЕ №157 від 29.05.2013 року отримані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

По заяві матері ОСОБА_4 , яку вона подала на її прохання, було відкрите кримінальне провадження №0000688 від 14.05.2013 року, яке перебувало у провадженні слідчого СВ Лубенського MB УМВС ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 у подальшому стало відомо, що ОСОБА_6 , дізнавшись про те, що вона потрапила на стаціонарне лікування, через кілька днів, теж звернулась до міліції із заявою. Через кілька днів після подій, ОСОБА_6 звернулась за медичною допомогою з приводу отримання нею хімічного опіку очей та обличчя. Її заява була приєднана у одне провадження із заявою скаржниці у одне кримінальне провадження.

В ході досудового розслідування даної справи було опитано кілька свідків. Справа так і не отримала свого вирішення. Скаржниця двічі (02.08.2013 року та 31.12.2013 року) подавала Лубенському міжрайонному прокурору скарги на бездіяльність слідчого.

На останню скаргу від 12.01.2014 року надійшла відповідь від прокурора, у якій було вказано, що 27.12.2013 року слідчим ОСОБА_5 кримінальне провадження по цій справі закрите. 13.01.2014 року ОСОБА_4 отримала від слідчого копію постанови від 27.12.2013 року про закриття кримінального провадження.

Ознайомившись із вказаною постановою, скаржниця вважає передчасною, такою, що підлягає скасуванню, через те, що:

1. У постанові вказано, що дії нападниці кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.1 ККУ. Втім, така кваліфікація є невірною. ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, які експертом кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. А тому дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані по ч.2 ст.125 ККУ.

2. У постанові зазначено, що у обставинах побиття та спричиненні скаржниці тілесних ушкоджень відсутній склад кримінального правопорушення. Це невірно, бо і подія, і склад є, і вони підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2ККУ.

3. Під час досудового розслідування слідчий Самозвон 24.12.2013 року у приміщенні Лубенського MB УМВС у присутності представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 , статиста ОСОБА_8 , понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 провів слідчий експеримент. При цьому він всі пояснення скаржниці та дії зафіксував шляхом фотографування. Однак, протокол, через його об`ємність, він мав скласти протягом наступного дня. Як він повідомив, за результатами слідчого експерименту він планує призначити додаткову СМЕ. Втім, він цей протокол так і не склав, додаткову СМЕ не призначив..

4. Крім того, обставини побиття ОСОБА_4 були зафіксовані камерами відеоспостереження у «АТБ». Однак, ці записи були втрачені. Втім, ці записи, коли їх розшукували для видачі слідчому , бачив її - чоловік ОСОБА_11 та, як мінімум, і оператор служби охорони «АТБ». Вони обставини побиття скаржниці бачили на моніторі, тобто фактично спостерігали за об`єктивними відеозаписами. Слідчий цих людей по даному питанню не допитав зовсім.

Прохає суд: постанову слідчого СВ Лубенського MB УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 27.12.2013 року про закриття кримінального провадження №0000688 від 14.05.2013 року скасувати.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує, вважає постанову обгрутованою і законною.

Заслухавши доводи скаржниці, міркування та доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку , що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:…..3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником……

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26.

Встановлено, що по заяві ОСОБА_4 про нанесення їй тілесних ушкоджень, 14.04.2013р. внесено відомості до ЄРДР за №0000688, за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно пояснень наданих скаржником, тілесні ушкодження завдала їй ОСОБА_6 в ході сварки через давні неприязні відносини. Відповідно до висновків СМЕ №157 від 29.05.2013 року отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

27.12.2013 року слідчим ОСОБА_5 кримінальне провадження по цій справі закрите. 13.01.2014 року ОСОБА_4 отримала від слідчого копію постанови від 27.12.2013 року про закриття кримінального провадження. Достовірних даних про те,що скаржниця отримала копію оскаржуваної постанови раніше в матеріалах кримінального провадження не має.,

Слідчий суддя погоджується з твердженнями скаржниці про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , так як ОСОБА_4 отримала в результаті конфлікту легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Не зрозуміло чому не оформлений протокольно слідчий експеремент, який проводив слідчий 24.12.2013 року, що не заперечує слідчий.

Не витребуваний з магазину "АТБ" відеозапис за 14.05.2013 року.

Не допитані свідками працівники магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", які працювали на зміні 14.05.2013 року, в тому числі оператор служби охорони магазину,який міг бачити конфлікт на моніторі.

Необхідно повторно більш ретельно допитати свідка ОСОБА_12 -заступника старшого охоронника магазину, так як він допитаний слідчим формально.

З огляду на вищезазначені недоліки і недопрацювання досудового слідства слідчий суддя вважає постанову незаконною, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 110, 284, 303-307, 308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХ В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Лубенського MB УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 27.12.2013 року про закриття кримінального провадження №0000688 від 14.05.2013 року скасувати.

Копію ухвали та матеріали кримінального провадження №0000688 направити Лубенському міжрайонному прокурору для організації і контролю досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України (2012 року) ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1