Провадження № 1-кп/645/128/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0002568 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, на момент затримання не працюючого, що має середню освіту, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого на момент затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.05.2014 року Київським районним судом м.Харкова за ч .2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3 ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , 04 серпня 2014 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, знаходився по вул. Рибалка, б. 35 у м. Харкові, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , у якій на шиї знаходився золотий ланцюжок із золотою підвіскою. У ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, в результаті чого останній підійшов до ОСОБА_5 та, діючи відкрито, схопив рукою за золотий ланцюжок, що знаходився на шиї потерпілої, та, шляхом ривку, зірвав дану ювелірну прикрасу, заволодівши нею з корисливих мотивів, та з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майно на власний розсуд. Вартість ланцюжка, згідно висновку судовотоварознавчої експертизи № 231 від 10.1.2014 року, становить 3484 грн. 22 коп., своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 21 жовтня 2014 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, знаходився неподалік від будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайому ОСОБА_4 , на шиї у якої знаходився золотий ланцюжок із золотою підвіскою. У ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, в результаті чого останній підійшов до ОСОБА_4 , та, діючи відкрито, схопив рукою золотий ланцюжок із золотою ладанкою, що знаходилися на шиї потерпілої, та, шляхом ривку, зірвав дані ювелірні прикраси, таким чином заволодівши ними з корисливих мотивів. Після чого, ОСОБА_7 з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Вартість золотого ланцюжка, згідно судовотоварознавчої експертизи № 231 від 10.11.2014 року, становить 5273 грн. 61 коп., вартість золотої ладанки 592 грн. 54 коп., спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 5866 грн. 15 коп..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на щире каяття, вину у вчиненому визнав та пояснив суду, що 04 серпня 2014 року, днем він знаходився на вул. Рибалко, біля будинку № 35 у м. Харкові, де побачив дівчину, у якої на шиї був золотий ланцюжок. Побачивши ювелірну прикрасу, він вирішив заволодіти ланцюжком, оскільки у нього було скрутне матеріальне становище. В результаті чого, коли дівчина, як йому потім стало відомо, це була потерпіла ОСОБА_5 , проходила біля нього він різко схопив за ланцюжок та зірвав з шиї. Дівчина почала кричати, але він втік з місця вчинення злочину. Ланцюжок, яким він заволодів, здав до ломбарду, а гроші, які отримав за нього, витратив на власні потреби. Також ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 21 жовтня 2014 року, вранці знаходився біля будинку № 3 по проїзду Стадіонному у м. Харкові, де побачив двох дівчинок, у однієї з яких на шиї побачив золотий ланцюжок із золотою підвіскою. Оскільки у нього було скрутне матеріальне становище, він у цей момент вирішив заволодіти даними прикрасами, в результаті чого, коли дівчина вже була біля нього, він рукою потягнув за ланцюжок та ривком потягнув на себе, ланцюжок та підвіска опинилися у нього в руці, після чого він з місця вчинення злочину зник. Ланцюжком розпорядився на власний розсуд, а гроші, отримані за нього, витратив на власні потреби, тоді як золота підвіска з часом була повернута потерпілій.

Крім визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка допитана в судовому засіданні пояснила, що 04 серпня 2014 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, вона разом із малолітньою донькою знаходилися на вул. Рибалко, біля будинку № 35 у м. Харкові, коли побачила, що їй назустріч йде молодий чоловік, як потім їй стало відомо, це був ОСОБА_7 , та коли він проходив біля неї, то рукою схопив за золотий ланцюжок, який був на ній, та ривком зірвав з шиї. Потерпіла зазначала, що вона стала кричати, а хлопець побіг в бік бульвару Б. Хмельницького. Потерпіла також зазначала, що золотий ланцюжок був 585 проби вагою 12,3 грама, який вона купувала у 2013 році за 5000 грн..

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка допитана в судовому засіданні пояснила, що 21 жовтня 2014 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин вона разом із колегою підходили до будинку АДРЕСА_2 , та побачила, як назустріч йде молодий чоловік. При цьому на шиї у неї був золотий ланцюжок 585 проби вагою 17,8 грам та золота підвіска 585 проби вагою приблизно 2 грами. Коли вона порівнялася із даним молодим чоловіком, як їй потім стало відомо це був ОСОБА_7 , він ривком спробував зірвати ланцюжок, але з першого разу йому це не вдалося, оскільки ланцюжок був вагою 17,8 грам та ОСОБА_7 повторно ривком зірвав його, після чого втік. Потерпіла також пояснила, що їй було повернуто ладанку, якою ОСОБА_7 заволодів 21 жовтня 2014 року.

Також вина обвинувачуваного підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом.

Фактичними даними, що містяться у протоколах огляду місця події від 04 серпня 2014 року та від 21 жовтня 2014 року ( т. 1 а.к.п. 14,15, 22,23).

Даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 10 листопада 2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході проведення якого остання, впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, який 04 серпня 2014 року біля будинку № 35 по вул. Рибалко у м. Харкові відкрито заволодів ювелірною прикрасою (т. 1 а.к.п. 43-45).

Даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 10 листопада 2014 року за участю ОСОБА_7 , та фототаблицею до нього, в ході проведення якого останній показав та розказав, яким чином він заволодів ювелірною прикрасою потерпілої ОСОБА_5 (том я а.к.п. 46-51).

Даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21 жовтня 2014 року, за участю потерпілої ОСОБА_4 , відповідно до якого остання впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, який 21 жовтня 2014 року біля будинку АДРЕСА_2 відкрито заволодів її ювелірними прикрасами (том 1 а.к.п.55-57).

Даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 30 жовтня 2014 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 показав та розказав, яким чином він заволодів 21 жовтня 2014 року ювелірними прикрасами потерпілої ОСОБА_4 (том 1 а.к.п 104-107).

Даними, які мітяться у протоколі пред`явлення речей для впізнання від 05 листопада 2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала золоту ладанку, якою 21 жовтня 2014 року біля будинку АДРЕСА_3 відкрито заволодів ОСОБА_7 та яка була видана матір`ю останнього - ОСОБА_8 слідчому ОСОБА_9 (том 1 а.к.п.117-119).

Висновками товарознавчої експертизи № 231 від 10 листопада 2014 року, відповідно до якої вартість ланцюжка з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 12,3 грама становить 3484,22 грн., ланцюжка з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 17,8 грама 5273,61 грн., ладанки з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 2 грама 592,54 грн..

У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає, що вищеперелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_10 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.

В судовому засіданні була допитана матір ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , яка, хоча і не була очевидцем подій, які зазначені у даному вироку, не змогла підтвердити або спростувати дані події, але дала пояснення з приводу характеристики свого сина, пояснивши, що саме через скрутне матеріальне становище, а також враховуючи той факт, що молодша сестра ОСОБА_11 хворіє на тяжке захворювання, він був змушений піти на вчинення злочинів, проте її показання ні є тими фактичними даними, які, в розумінні КПК України, могли б підтвердити (спростувати) винність, невинуватість ОСОБА_7 ..

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, які визнані належними, допустимими, достовірними, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду від 04 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, які визнані належними, допустимими, достовірними, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду від 21 жовтня 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень суд вважає доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 також посилався на обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, посилаючись на скрутне матеріальне становище, хворобу сестри, проте суд не може прийняти дану обставину, як пом`якшуючу, виходячи з наступного. Збіг тяжких особистих, сімейних чи інших обставин передбачає збіг таких негативних обставин, які заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, гарячковість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто йому на час вчинення злочинів було 26 років, він особа працездатного віку, не має хронічних захворювань, інвалідностей, у зв`язку з чим, він був не позбавлений можливості скористатися своїм правом, передбаченим ст. 43 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, не порушуючи ст.ст. 21, 28 Конституції України, відповідно до якої усі люди є вільними і рівні у своїй гідності та правах, та кожен має право на повагу до його гідності. ОСОБА_7 був не позбавлений можливості працевлаштуватися, отримувати заробітну плату, а не поліпшувати своє матеріальне становище шляхом вчинення злочину, посягаючи та майно інших громадян. Крім того, як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_7 , останній звільнений з ПАТ «Світло Шахтара» за ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням.

Також в судовому засіданні захисник обвинуваченого посилався на обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину, проте сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Але, один злочин ОСОБА_7 вчинив 04 серпня 2014 року, тоді як наступний вчинив 21 жовтня 2014 року, та вже після того, як його було затримано 21.10.2014 року, він, перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, давав показання щодо вчинених ним злочинів.

Суд не вбачає також підстав для застосування ст. ст. 69 та 75 КК України, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставив, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, суд може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При цьому, Закон (ч. 1 ст. 69) визначає дві підстави, які можуть обумовити призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного. При цьому суд має належним чином умотивувати своє рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Проте ОСОБА_7 вже раніше судимий за корисливий злочин, вчинив два нових корисливих злочинів в період іспитового строку, при цьому злочин, який був вчинений ОСОБА_7 відносно потерпілої ОСОБА_5 , відбувався на очах малолітньої доньки останньої, 2009 року народження, та, враховуючи вимоги ст. 69 КК України, суд не вбачає підстав для її застосування.

Що стосується застосування відносно ОСОБА_7 ст. 75 КК України, то, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. При цьому ст. 71 КК України, передбачає, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на час вчинення злочину не працював, раніше засуджений, неодружений, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи в ТОВ «Українська літейна компанія», де він працював з 19.11.2010 року по 21.04.2011 року, а також у ТОВ «Паркінг -12», де він працював з 20.02.2012 року по 22.11.2012 року, характеризується позитивно, за місцем мешкання характеризується задовільно (характеристика від 29.10.2014 року том 1 а.к.п. 88).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесені законом до тяжких злочинів, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також судом беруться до уваги роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив нові злочини у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, визнав свою вину у вчиненому, щиро каявся, просив вибачення у потерпілих, а також часткове відшкодування шкоди, вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Враховуючи ту обставину, що інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив в період випробувального строку, визначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75 КК України 2 роки, - остаточне покарання призначається за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за зазначеним вироком у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України .

Цивільний позов потерпілих суд задовольняє частково.

Так, цивільній позов ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди суд, задовольняє на суму 5283 грн. 61 коп. відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 231 від 10.11.2014 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд, задовольняє, виходячи з вартості ланцюжка відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 231 від 10.11.2014 року в сумі 3483,22 грн. та з урахуванням сплати 1500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що підтверджено відповідними розписками та самою потерпілою в судовому засіданні, та остаточно підлягає стягненню сума в розмірі 1984,22 грн. (3483,-1500=1984,22).

.

Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що від дій ОСОБА_7 потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 безумовно зазнали страждань у зв`язку з вчиненням відносно них злочину, які відбувалися відкрито для потерпілих, крім того, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які потерпілі зазнали у зв?язку з втратою майна, через вчинення злочину у потерплих змінився нормальний життєвий уклад, в результаті чого ним необхідно було відвідувати правоохоронні та судові органи.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає на відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути з обвинуваченого на користь кожної потерпілої по 2000 грн., що буде достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 89, 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року у виді одного року позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання за підозрою у вчиненні злочину - з 21.10.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн., на відшкодування матеріальної шкоди 1984,22 грн..

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн., на відшкодування матеріальної шкоди 5283,61 грн..

Ладанку овальної форми з зображенням «Божої матері» та «Ісусу Христа», передану на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, - вважати повернутою останній.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: