Справа № 557/648/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення злочину, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 09.05.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іллін Гощанського району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, одружений, не працює, раніше судимий:
- 03.02.2011 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 24.03.2014 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, невідбутий строк становить 1 рік 6 місяців 27 днів,
за ч. 1 ст.185 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
08 травня 2015 року, близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на узбіччі дороги, поблизу господарства АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном та прагнучи обернути його на свою користь, умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав кришку водопровідного люка вартістю 890 грн., який належить РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, суду показав, що дійсно він 08.05.2015 року в с. Томахів по вул. Центральній скоїв крадіжку водопровідного люка, який потім продав для осіб, які збирають металобрухт. Дійсно мала місце крадіжка та він повністю визнає обставини, викладені в обвинувальному акті, вину визнає, щиро кається, просить його суворо не карати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винність ОСОБА_4 доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.
З оглянутих в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення:
- з довідки, виданої ФОП ОСОБА_5 , вбачається, що вартість кришки каналізаційного люку станом на 12.05.2015 року становила 890 грн.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в скоєному щиро розкаявся, у скоєному зізнався, активно сприяв розкриттю злочину. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якій зазначено, що маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України, до покарання за новим вироком повністю або
частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.
Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба
вважати: - покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо; - частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК).
У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Відповідно до вироку Гощанського районного суду Рівненської області від 03.02.2011 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 24.03.2014 року ОСОБА_4 звільнений від відбуття покарання умовно-достроково, невідбутий строк становить 1 рік 6 місяців 27 днів.
Суд, приймаючи до уваги обставини справи, матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв встановленню істини, на «Д»-обліку у лікаря психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше судимий за вчинення умисного злочину до покарання у виді позбавлення волі та знову скоїв умисний корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення, прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, і вважає за можливе призначити покарання в межах санкції ст. 185 ч.1 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Гощанського районного суду від 03.02.2011 року.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2011 року у виді 1 місяця позбавлення волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1