Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11/781/4/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_13 , в його інтересах захисника ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_15 , засудженої ОСОБА_14 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2010 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Олександрівка Кіровоградської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, не військовозобов`язаний, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 08 грудня 2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 19 червня 2006 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області вирок змінено - покарання зменшено до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений по закінченню строку відбуття покарання 19.07.2009 року,

визнаний винним та засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Веселе Олександрівського району Кіровоградської області, українка, громадянка України, з середньою освітою, вдова, співмешкає у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 29 червня 2002 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 16 квітня 2002 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

визнана винною та засуджена за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.

Згідно з вироком суду ОСОБА_13 та ОСОБА_14 визнані винними та засуджені за те, що 06 жовтня 2009 року близько 23 год., вони вчинили напад з метою заволодіння майном ОСОБА_16 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, за таких обставин.

06 жовтня 2009 року близько 22 год. під час розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виник злочинний намір на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_17 , для чого ОСОБА_14 , виконуючи умови зговору в частині, покладеній на неї, близько 23 год. прийшла у гості до потерпілого ОСОБА_17 під приводом розпиття спиртних напоїв. Дочекавшись, коли ОСОБА_17 вжив спиртне, ОСОБА_14 подала ОСОБА_13 обумовлений сигнал, після чого останній проник до вказаного домоволодіння, де з метою отримання від потерпілого грошей або відомостей про місце їх знаходження, наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_17 , заподіявши тілесні ушкодження у виді садни у скроневій ділянці справа, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №140 від 01.12.2009 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому вимогу віддати їм гроші.

Отримавши від потерпілого ОСОБА_17 відмову на їх вимогу видати їм гроші чи показати місце їх знаходження, ОСОБА_13 з метою досягнення кінцевого бажаного результату розбійного нападу взяв ніж, лезо якого підставив до горла потерпілого, та разом з ОСОБА_14 вимагали гроші, але повторно отримали від ОСОБА_17 відмову щодо виконання їх вимоги. Незважаючи на це, під час розбійного нападу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у кімнаті потерпілого заволоділи належними йому грошима у сумі 3800 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

В апеляціях:

- засуджений ОСОБА_13 просить вирок Олександрівського районного суду від 13.07.2010 року стосовно нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Мотивує свої доводи тим, що вина його у вчиненні злочину, за який його засуджено не доведена, усі докази отримані незаконним шляхом та ґрунтуються на домислах, показання потерпілого ОСОБА_17 під час досудового слідства були непослідовними та не можуть бути покладені в основу вироку суду. Суд допустив неповноту та однобічність, оскільки не допитав заявлених ним свідків, а досліджені докази оцінив невірно. Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_18 , яка підтвердила його алібі, тобто перебування його у барі на час здійснення злочину;

- захисник ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_13 просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_13 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що вина ОСОБА_13 у вчиненні злочину за який його засуджено не доведена, речові докази у справі відсутні, обвинувачення ґрунтується тільки на припущеннях або доказах, отриманих незаконним шляхом;

- захисник-адвокат ОСОБА_15 в інтересах засудженого ОСОБА_13 просить вирок Олександрівського районного суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування.

Обгрунтовує свої доводи тим, що доведеність вини ОСОБА_13 не може ґрунтуватися на таких доказах як явка з повинною та відтворення обстановки і обставин події, оскільки дані дії були проведені із застосуванням до засудженого фізичного та психологічного насильства, більш того потерпілий засудженого ОСОБА_13 не впізнав. Крім того, під час досудового слідства не доведено, що у потерпілого викрадено гроші саме в сумі 3800 гривень та не вирішено питання щодо викрадених зі слів потерпілого золотого ланцюжка з хрестиком;

- засуджена ОСОБА_14 просить вирок районного суду змінити, перекваліфікувати її дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки попередньої змови з ОСОБА_13 на пограбування у них не було. Крім того, судом не взяті до уваги показання потерпілого про те, що він впустив її до будинку сам. Також, просить пом`якшити їй міру покарання призначену судом першої інстанції, так як вона має на утриманні неповнолітню дитину, мати, яка хворіє онкологічним захворюванням, позитивно характеризується, працює.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив вирок районного суду залишити без зміни, а апеляції без задоволення, засудженого ОСОБА_13 , який просив скасувати вирок та повернути справу на новий судовий розгляд, оскільки суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним доказам, допустив неповноту та однобічність судового розгляду, у його інтересах захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які просили скасувати вирок суду та направити справу на новий судовий розгляд у зв`язку із неповнотою та однобічністю розгляду справи та невірною оцінкою судом першої інстанції зібраних та досліджених доказів, засуджену ОСОБА_14 , яка просила перекваліфікувати її дії на ст. 185, оскільки у неї не було зговору на вчинення розбійного нападу на потерпілого, вона лише самовільно забрала кошти у ОСОБА_17 , вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_13 , в його інтересах захисника ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_15 , засудженої ОСОБА_14 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Викладені у вироку висновки про винність засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчинені злочину, за який вони засуджені, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав всебічну та об`єктивну оцінку.

Так, при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_13 свою вину у вчиненні злочину не визнав і пояснив, що 06 жовтня 2010 року, близько 20-ої години зустрів у центрі селища ОСОБА_14 , з якою вони випили пива та розійшлися. З 20 год. 15 хв. знаходився у барі, розташованому по вул. Леніна біля магазину «Мрія», де вживав спиртні напої, звідки пішов додому після 24 години ночі. У потерпілого вдома ніколи не був , де живе - не знає. Через декілька днів до нього підійшов ОСОБА_19 та вимагав повернути 1200 грн., погрожував, якщо коштів не поверне, звернуться з заявою до міліції. Показання про визнання вини щодо вчинення стосовно потерпілого розбою на досудовому слідстві давав внаслідок застосування до нього погроз фізичної розправи з боку працівників карного розшуку ( ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ) та слідчого ОСОБА_22 , який перед проведенням відтворення обстановки та обставин події детально розповів йому, що він має показувати на місці, також змусив його написати лист у ІТТ ОСОБА_14 про зміну своїх показань. При проведенні очної ставки з потерпілим за участю захисника зізнався у вчиненні злочину, оскільки боявся фізичної розправи з боку працівників міліції.

Допитана під час судового слідства ОСОБА_14 вину у вчиненні злочину визнала частково, а сааме, у вчиненні крадіжки, та пояснила, що 06 жовтня 2009 року, близько, 20-ої години вона зустрілася з ОСОБА_13 у центрі селища біля магазину «Каштан», де вжили слабоалкогольні напої, поспілкувалися та розійшлися. Близько, 20.30 години зайшла до потерпілого, з яким проживала по сусідству та допомагала йому по господарству, вони випили вина. Хтось стукав у двері, але потерпілий наказав не відчиняти. Перебувала у потерпілого до 22.30 годин, після пішла додому. О 06 годині до неї прийшов потерпілий та розповів, що вночі його обікрали - викрали паспорт та гроші.

В ході судового слідства ОСОБА_14 змінила свої показання та пояснила, що наполягає на своїх додаткових показаннях підозрюваної на досудовому слідстві. Так, 06 жовтня 2009 року у вечірній час по вул. Леніна у смт. Олександрівка біля магазину «Каштан», вона зустріла ОСОБА_13 , який розповів, що збирається викрасти у ОСОБА_17 долари США, про наявність яких йому розповіли його син, ОСОБА_23 та племінник ОСОБА_24 . Оскільки це був її сусід вона вмовляла його не вчиняти злочину, так як подумають на неї та її співмешканця ОСОБА_25 . Щоб бути впевненою, що він нічого не вчинить близько 21 години пішла до ОСОБА_17 , він впустив її у будинок та зачинив двері, вони знаходилися на веранді де курили та вживали вино. Близько, через 3 години, потерпілий почав вставати, не втримався та впав. Вона почала його тягти на ліжко і порівнявшись з кухнею помітила у будинку ОСОБА_13 , який у руці тримав ніж, при цьому пояснив, що заліз до будинку через розбите у ванній кімнаті вікно. ОСОБА_13 підійшов до потерпілого, який лежав на лівому боці у коридорі, приставив йому ножа до горла та вимагав віддати долари США, називав себе його племінником, мабуть для того, щоб він подумав на нього. Вона відвела ніж від шиї потерпілого та сказала, що долари можуть бути у його племінниці ОСОБА_26 . Вона продовжила тягти потерпілого до кімнати, а ОСОБА_13 шукав гроші. Для того, щоб ОСОБА_13 не спричинив потерпілому тілесних ушкоджень, умовляла ОСОБА_17 віддати гроші, але той не погоджувався, тоді вона сама взяла гроші у сумі 600 грн., так як знала, де вони знаходяться - у кишені чорної куртки. Половину відразу віддала ОСОБА_13 . Після чого вони разом пішли з будинку та на таксі поїхали до м. Кіровограда, де на АС-1 придбали цукерок та горілки та повернулися назад. Наступного дня, по попередній домовленості з ОСОБА_13 вони поїхали разом на таксі до її матері у с. Веселе, де вона набрала картоплі, передала сину цукерки та повернулися до ст. Олександрівка. За таксі заплатили 200 грн. порівну. На решту коштів придбала цигарки, горілку, продукти харчування та поїхала до м. Києва на заробітки.

Попередньої змови між ними не було, ОСОБА_13 до будинку не впускала, взяла гроші лише для того, щоб ОСОБА_13 не побив потерпілого, а тому визнає вину лише у вчиненні крадіжки. Також, вказала, що не визнавала свою участь у вчиненні злочину під тиском ОСОБА_13 .

Незважаючи на невизнання вини засудженим ОСОБА_13 та частковою визнання вини засудженою ОСОБА_14 , їх вина у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, повністю підтверджується:

- показаннями допитаного під час досудового слідства потерпілого ОСОБА_17 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який пояснив, що 06 жовтня 2009 року, близько 22 години до нього постукала ОСОБА_27 (попереднє прізвище ОСОБА_14 ) і попросила, щоб він її впустив, на що він відмовив, так як збирався лягати спати. Однак, вона продовжувала стукати, чим заважала йому і він впустив її до будинку. ОСОБА_14 попросила налити їй вина, далі вони знаходилися на веранді будинку, де вживали вино. Після чого йому стало погано, хтось постукав у двері і вона збиралася їх відчинити, але він заборонив. Далі він пішов до кімнати, де присів на підлогу, над ним стояла ОСОБА_28 . Через 3 хв. до нього підійшов ОСОБА_13 , якого він раніше не бачив і що це був він дізнався пізніше. ОСОБА_13 приставив до його шиї ножа та вимагав віддати долари та гривні, вдарив його кулаком в обличчя. Але він говорив, що грошей не має, тоді ОСОБА_13 почав шукати гроші по кімнатах. ОСОБА_28 стояла біля нього і говорила, що ОСОБА_13 шукає не у тому напрямку, після чого почала допомагати йому шукати гроші. Вони знайшли гроші у сумі 3800 грн. на стільці під пакетами з одягом та пішли з будинку (т. 1 а. с. 32-34);

- показаннями свідка ОСОБА_29 , який будучи допитаний у судовому засіданні пояснив, що у жовтні 2009 року йому повідомив ОСОБА_30 , що стосовно потерпілого вчинено розбій, після чого через неділю приїхав до нього. Потерпілий був з розбитою скронею, жалівся на погане самопочуття та розповів, що ввечері до нього прийшла ОСОБА_14 , з якою вони вживали вино. Потім хтось постукав у двері, йому стало погано - запаморочилася голова, з`явився у будинку ОСОБА_13 , який приставив йому ніж до горла та вимагав віддати долари, вдарив рукояткою ножа по скроні, від чого потерпілий впав на підлогу, а той декілька разів вдарив його ногою у живіт. Після чого забрали гроші (точної суми не знає). Також потерпілий розповів, що за 2-3 дні до події розбили вікно у ванній кімнаті, напевне, хотіли вчинити крадіжку, але пролізти через такий малий отвір було неможливо. Сусід потерпілого, ОСОБА_25 , розповів йому, що злочин вчинили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Наполіг, щоб потерпілий звернувся з заявою до правоохоронних органів. У приміщенні РВ у його присутності ОСОБА_13 просив потерпілого не подавати заяву, обіцяв повернути викрадені гроші;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який показав, що потерпілий був братом його дружини, який у жовтні 2009 року зателефонував йому по телефону та повідомив, що відносно нього вчинили грабіж. Прийшла дівчина, співмешканка сусіда ОСОБА_25 , яку він спочатку не хотів впускати, потім впустив і вони пили вино у коридорі будинку, потім хтось постукав у двері та чоловічий голос просив відчинити, дівчина хотіла відчинити, але він заборонив впускати невідомого у будинок, після випитого вина втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то знаходився, лежачи на полу і побачив у будинку незнайомого хлопця, який приставив йому ножа до шиї та вимагав долари, назвався « ОСОБА_31 », тобто племінником, щоб подумали на нього. Вони разом з дівчиною шукали гроші по всьому будинку, хто з них знайшов гроші він не бачив. Викрали, близько 3800 грн. Вказав, що грабіж вчинив ОСОБА_13 його син, ОСОБА_32 , оскільки той недавно звільнився з місць позбавлення волі і товаришував з дівчиною. Розмовляв з ОСОБА_13 , який зізнався у вчиненому та пообіцяв повернути кошти, повідомив, що ініціатором була ОСОБА_33 . Зайшов у двері, ніж він взяв на кухні, ОСОБА_14 віддала йому 300-600 грн., інше забрала собі. Після події оглянув вікно у ванній кімнаті - шибка була тріснута, але саме скло було на місці, а тому через вікно залізти у будинок було неможливо, вхідні запори були непошкоджені, тобто ОСОБА_13 пройшов у двері, що їх зсередини відчинила ОСОБА_14 ;

- показаннями свідка ОСОБА_34 , який у судовому засіданні, пояснив, що у вересні 2009 року ОСОБА_13 запропонував йому разом вчинити пограбування чоловіка, що проживає поряд з місцевим базаром. Він, враховуючи худорляву статуру та невеликий зріст, повинен був через квартирку залізти у будинок та відчинити ОСОБА_13 вхідні двері, який - пройти у будинок, побити чоловіка та забрати гроші, половину від яких були б йому. На таку пропозицію він відмовився. Через деякий час, в жовтні 2009 року, після того як почув, що було вчинено розбій, зустрів ОСОБА_13 у центрі селища разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_13 розповів, що вже забрав гроші у того чоловіка, якого пропонував пограбувати. ОСОБА_14 повернула йому 185 грн. боргу. Від людей, дізнався, що розбій вчинили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який у судовому засіданні суду першої інстанції, пояснив, що потерпілий був його батьком, з яким у них склалися неприязні стосунки. ОСОБА_13 зі своєю співмешканкою раніше знімав частину будинку у його співмешканки. Через 2-3 дні, після події, зателефонував двоюрідний брат, ОСОБА_24 , та повідомив, що батька обікрали ОСОБА_13 та ОСОБА_35 , погрожували ножем, забрали, близько 4000 грн. Потім батько розповів, що ввечері прийшла ОСОБА_14 , з якою вони випивали після чого з`явився ОСОБА_13 (батько не зрозумів як він зайшов), вдарив його по голові, приставив ніж, який дістав з кишені, до шиї та вимагав гроші. Звідки батько знав, що це був ОСОБА_13 , він не знає, можливо це з`ясували дядько та брат. Вдома розмовляв з ОСОБА_13 , який погодився повернути викрадені кошти та вважав, що вони викрали до 1000 грн., ніж був його власний, під ранок на таксі вони поїхали до м. Кіровограда розважитися;

- показаннями свідка ОСОБА_36 , яка у судовому засіданні, пояснила що потерпілий був її братом 07 жовтня 2009 року, близько, 15 години зайшла до нього та побачила, що у ванній кімнаті була відсутня верхня половина шибки вікна. Брат розповів, що вчора, близько 22-23 години до нього постукала сусідка ОСОБА_14 , яка просила впустити її та дати випити. Після того, як вона зайшла, вони сіли на веранді та пили вино, яке вона сама принесла з кухні, через 10 хвилин йому стало погано і він впав. Чув, як хтось постукав у двері і сказав, що це він, на що потерпілий наказав їй не відчиняти двері. Потім втратив свідомість, коли прийшов до тями, то спочатку почув шелест пакетів, де зберігалися речі, та зрозумів, що хтось щось шукає. Побачив незнайомого чоловіка у кімнаті, який вдарив його по голові. Забрали у нього 3800 грн., які знаходилися у паспорті на тумбочці. Гроші знайшли самі. Йому до горла приставили ніж та вимагали віддати гроші. Після цього брат не міг знайти паспорт. В будинку після них залишився безлад, всі речі були розкидані. Через декілька днів йому на домашній телефон зателефонувала ОСОБА_14 і сказала шукати паспорт у пакетах, де він його і знайшов, пообіцяла повернути гроші. Спочатку брат не міг пояснити яким чином чоловік потрапив до будинку, а через декілька днів згадав, що це ОСОБА_14 відчинила йому двері, через половину розбитої шибки він не зміг би пролізти всередину. Зазначила, що вона сама спробувала знайти ОСОБА_14 , для цього у матері ОСОБА_25 , її співмешканця, дізналася, що та родом з с. Веселе, поїхала туди, але їй повідомили, що вона поїхала до м. Києва на заробітки. Таксист, прізвища якого не знає та упізнати не може, повідомив, що в ніч розбою о 1 годині возив ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до м. Кіровограда. До ОСОБА_13 підходили поговорити її чоловік та син і він їм пообіцяв повернути гроші, просив заяву у міліцію не подавати. Брат збирав долари США, про що всім розказував, але на час вчинення розбою, вдома їх не зберігав;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який у судовому засіданні, пояснив, що потерпілий був його дядьком, з ОСОБА_13 познайомився влітку 2009 року. 07 жовтня 2009 року мати повідомила, що до дядька прийшла ОСОБА_14 , з якою дядько випив вина, а потім йому стало погано і незнайомий чоловік, який назвався ним та вимагав гроші, вдарив його по голові. Вони викрали у дядька, близько, 3000 грн. Відразу подумав на ОСОБА_13 , так як останній час вони скрізь з`являлися разом з ОСОБА_14 . Після чого сам підійшов поговорити з ОСОБА_13 , він зізнався у вчиненому і пообіцяв повернути викрадені кошти через 5-7 днів - 1500 грн., але коштів не віддав, а тому звернулися з заявою до міліції. Дядьку телефонувала ОСОБА_14 та також обіцяла повернути гроші. Через пошкоджене вікно у ванній ОСОБА_13 не зміг залізти - отвір був занадто вузьким;

- показаннями свідка ОСОБА_37 , який у судовому засіданні, пояснив, що з 2004 року по жовтень 2009 року працював міліціонером ІТТ Олександрівського РВ. В ІТТ є бібліотека і вони надають книги для читання особам, що у них утримуються. У той час, коли в ІТТ перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , остання хотіла прочитати книгу, що була у ОСОБА_13 . А тому, коли він її прочитав, перед тим як передати книгу ОСОБА_14 , оглянув її та між сторінками виявив лист ОСОБА_13 адресований ОСОБА_14 . Про зазначене склав рапорт та передав лист слідчому;

- показаннями свідка ОСОБА_38 , яка у судовому засіданні, пояснила, що вела досудове слідство по справі. При проведенні огляду домоволодіння потерпілого,через неділю після події, вікно у ванній кімнаті вже засклили, потерпілий пояснив, що на час події воно раніше було розбите. Перед затриманням ОСОБА_13 його спочатку освідчили на наявність у нього тілесних пошкоджень, при його допиті ні вона, ні інші працівники міліції будь-якого тиску не застосовували, давав показання добровільно. Допитувала свідка ОСОБА_25 , коли той знаходився у нетверезому стані. Після того як потерпілий звернувся з заявою до міліції, йому показали фотографію ОСОБА_13 , якого він не міг впізнати, і лише після цього при проведенні впізнання особи, відтворення обстановки та обставин події, на очній ставці впізнав його;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який у судовому засіданні, пояснив, що співмешкав з ОСОБА_14 по сусідству з потерпілим, яка йому допомагала по господарству, разом вживали алкогольні напої. На початку жовтня разом з нею були у гостях, посварилися і, близько, 19 години вона пішла додому. Вранці вони на таксі поїхали до її матері у с. Веселе, щоб взяти продукти харчування. За таксі розплачувалася вона - пояснила, що їй віддали борг 500-600 грн.

Від своїх показань на досудовому слідстві про те, що йому було відомо що злочин вчинили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за яких обставин, відмовився, пояснив, що підписав протокол, не читаючи його;

- показаннями свідка ОСОБА_39 , яка у судовому засіданні, пояснила, що є однокласницею підсудного ОСОБА_13 і 06 жовтня 2009 року у вечірній час, коли вона відпочивала у барі «У Базика», розташованого по АДРЕСА_3 , то бачила там з 20 до 23 години і ОСОБА_13 , який тричі виходив з бару на 15-20 хвилин, а потім повертався. Не пам`ятає з ким із друзів відпочивала того вечора.

Крім того, вина засудженої підтверджується й іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи, яким суд дав всебічну і повну оцінку, а саме:

- протоколом усної заяви про злочин від 13.10.2009 року ОСОБА_17 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які за місцем його проживання заволоділи його майном, заподіявши значних збитків, проникнення до будинку трапилося шляхом виймання скла з вікна (т.1 а.с.2);

- протоколом огляду місця події від 13.10.2009 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння потерпілого ОСОБА_17 (т. 1 а. с. 4-7);

- явкою з повинною від 13.10.2009 року, згідно з якою ОСОБА_13 зізнався у тому, що ОСОБА_27 запропонувала йому піти та взяти гроші у потерпілого у борг, оскільки збиралася їхати до м. Києва, далі пройшли до його місця проживання - АДРЕСА_2 , він приставив до шиї потерпілого ніж, а ОСОБА_27 - шукала гроші, після того як знайшла, вони пішли, ОСОБА_27 повідомила, що знайшла 600 грн. та дала йому 300 грн. (т. 1 а. с. 15);

- висновком судово-медичної експертизи № 140 від 01.12.2009 року, згідно якого у ОСОБА_17 мали місце тілесні ушкодження у виді садни в скроневій ділянці справа, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1 а. с. 40);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події де ОСОБА_13 розповів та показав на місці за яких обставин разом з ОСОБА_14 вчинили стосовно потерпілого розбійний напад, а саме, що 06.10.2009 року у центрі смт. Олександрівка ОСОБА_14 запропонувала обікрасти потерпілого, так як збиралася їхати до м. Києва і їй необхідні були кошти на перший час. Потерпілий сам впусти її до будинку, а він чекав поряд. Коли, по умовному сигналу, погасло світло, то зайшов до будинку через незачинені двері, що їх повинна була залишити відчиненими ОСОБА_14 . Господар, п`яний, сидів на стільці, а вона шукала по кімнаті гроші, але знайти не могла. Тоді він пройшов до кухні, взяв ніж та приставив його до горла потерпілого, що вже лежав на підлозі, вимагаючи віддати гроші, але він не погоджувався. Коли ОСОБА_14 сама знайшла гроші, вони пішли з будинку (т. 1 а. с. 61-64);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.10.2009 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_17 вказав на ОСОБА_13 як на особу, що 06.10.2009 року разом з ОСОБА_14 у його будинку вчинив розбійний напад (т. 1 а. с. 66);

- рапортом міліціонера ІТТ Олександрівського РВ ОСОБА_37 , відповідно до якого 29.10.2009 року під час несення ним служби ОСОБА_13 попросив передати ОСОБА_14 книгу, під час огляду якої було виявлено адресованій їй лист, який було вилучено (т.1 а.с.87);

- змістом вилученого листа з якого вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи під вартою вели між собою листування. ОСОБА_13 написав ОСОБА_14 , що має намір змінити показання (т. 1 а. с. 88-89).

На підставі достовірних і узгоджених між собою доказів районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, правильно кваліфікувавши їх дії, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.

Доводи засудженого ОСОБА_13 та його захисту, відносно того, що обвинувачення ОСОБА_13 ґрунтуються на припущеннях, доказах, отриманих незаконним шляхом та на явці з повинною, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав всебічну і повну оцінку. Так, під час проведення судово-психіатричної експертизи № 718 від 08.12.2009 року, ОСОБА_13 пояснив комісії лікарів, що з співучасницею вчинив розбійний напад за допомогою ножа, вони забрали гроші, вину визнає, шкодує про вчинене (т. 1 а. с. 160-161). Також, ОСОБА_14 при відтворенні обстановки та обставин події, очної ставки з ОСОБА_13 розповіла та показала, що відповідає її остаточним показам у суді, що вона вирішила зайти до потерпілого, щоб допомогти йому, а ОСОБА_13 показав, що чекав її поруч з будинком, зайшов бо будинку приставив до шиї потерпілого ножа та вимагав гроші, а вона, щоб уникнути заподіяння тілесних пошкоджень, забрала у потерпілого 600 грн., половину яких віддала ОСОБА_13 (т. 1 а. с. 182-189). При проведенні очної ставки між ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_17 , обвинуваченою ОСОБА_14 за участю захисника ОСОБА_15 , ОСОБА_13 дав аналогічні показання (т. 1 а. с. 90-92, 94-95).

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи засудженого ОСОБА_13 та захисника-адвоката ОСОБА_15 в його інтересах, відносно того, що до засудженого застосовувалися недозволені методи фізичного та психологічного тиску, оскільки під час досудового слідства ОСОБА_13 давав свої показання, зокрема, на очній ставці з потерпілим та ОСОБА_14 та часткового визнавав свою вину, за участю його захисника - адвоката ОСОБА_15 , при цьому ОСОБА_13 не скаржився на те, що на нього працівники міліції здійснювали будь-який тиск. Крім того, будучи допитані під час розгляду справи у суді першої інстанції свідки ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , пояснили, що є працівниками міліції, здійснювали оперативні, підготовчі та слідчі дії по справі. Будь-якого тиску на підсудних не чинили. Фотографії підсудного ОСОБА_13 потерпілому не показували.

Допитаний у ході судового засідання у апеляційному суді свідок ОСОБА_21 спростував здійснення тиску на засуджених, зокрема на ОСОБА_14 , як вона стверджувала у суді. Наполягав на тому, що показання вона давала самостійно, він не впливав на неї та нічим не погрожував. На дані показання свідка засуджена ОСОБА_14 не могла нічим пояснити свої твердження та погодилася із тим, що ОСОБА_21 не здійснював тиску на неї та не застосовував недозволені методи.

Тому колегія суддів вважає твердження засуджених у своїх скаргах такими, що належним чином перевірені у суді першої інстанції, а також у судовому засіданні апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження. Такі доводи мали місце лише з метою уникнути від відповідальності за вчинене.

У судовому засіданні апеляційного суду перевірені також доводи ОСОБА_13 про те, що на період вчинення злочину він не перебував на місці події та не вчиняв його, а знаходився в кафе У Базика, що може підтвердити свідок ОСОБА_40 . На неодноразові виклики до суду ОСОБА_41 не з`являлася та повідомила колегію про те, що не може з`явитися у зв`язку із наявністю новонародженої дитини не тільки до апеляційного суду, але і у місцевий суд м. Знам`янки, більш того не пам`ятає тих подій та просить керуватися та оголосити її покази, дані у судовому засіданні у суді першої інстанції (заява ОСОБА_42 а.с. 166 т. 3).

Судова колегія виходить із того, що твердження ОСОБА_13 про те, що він майже до ранку перебував в барі У Базика, де його бачила ОСОБА_41 , спростовуються показаннями даного свідка, даними у ході судового розгляду справи у суді першої інстанції та оголошеними у судовому засіданні апеляційного суду відповідно до вимог ст. 306 КПК України 1960 р., де вона пояснила, що 6.10.2009 року із 20 до 23 годин перебувала у вказаному барі та бачила ОСОБА_13 , який періодично виходив із бару на 15-20 хв. Після 23 год. вона пішла із бару додому, ОСОБА_13 залишився у барі, що було далі вона не знає. ( т.2 а.с. 168 зв.). Таким чином, доводи ОСОБА_13 про те, що він до ранку 7.10.2009 року перебував у барі, де його бачила ОСОБА_41 , спростовуються показаннями останньої, не мають свого належного підтвердження, суперечать усім наявним по справі доказам та оцінені колегією суддів як такі, що направлені на уникнення від кримінальної відповідальності.

Доводи засудженої ОСОБА_14 відносно того, що у неї не було попередньої змови з ОСОБА_13 на пограбування потерпілого, оскільки відповідно до показань ОСОБА_17 він впустив її до будинку сам, а як потрапив у дім ОСОБА_13 вона не знає, ножа не бачила та не брала коштів, щодо того, що її впустив у будинок сам потерпілий, а тому немає такої кваліфікуючої ознаки як проникнення, судова колегія знаходить такими, які дані з метою уникнення кримінальної відповідальності та повністю спростовуються матеріалами справи та доказами, викладеними вище.

Також безпідставними та необгрунтованими є доводи ОСОБА_13 та його захисників про неповноту та однобічність досудового слідства та судового розгляду, оскільки досудовим слідством та судом по справі зібрані всі можливі та достатні докази, у повному обсязі перевірені та належним чином мотивовані судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом. Підстав вважати вирок однобічним чи висновки необгрунтованими, у судової колегії немає.

Не вбачається також підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_14 та виправдання ОСОБА_13 , який наполягає на тому, що не був присутній на місці події взагалі. Судова колегія вважає, що місцевий суд дав правильну та об`єктивну оцінку усім дослідженим доказам та прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини обох засуджених у вчиненні злочину, за який вони засуджені. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обоє засуджені міняли свої показання, що підтверджує висновки суду про відсутність тиску на них, оскільки вони свою позицію змінювали, що не могло бути за наявності тиску працівників міліції, а також свідчить про намагання уникнути від відповідальності.

Колегією суддів перевірені також доводи засудженої ОСОБА_14 про застосування до неї заходів впливу працівниками міліції, зокрема ОСОБА_21 . Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду у якості свідка ОСОБА_21 показав, що він відбирав покази у ОСОБА_14 та вона самостійно давала пояснення про обставини події, ніякого тиску та погроз до неї не здійснювалося, вона розповідала про подію та деталі, які не були відомі іншим. На запитання суду чи вчиняв тиск даний свідок до неї, ОСОБА_14 у судовому засіданні не підтвердила, а пояснити, чому вона стверджувала, що саме ОСОБА_21 погрожував їй, ОСОБА_14 не змогла.

Призначаючи міру покарання засудженим, суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК України у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини, що характеризують дії засуджених, - за місцем проживання ОСОБА_13 характеризується негативно, а ОСОБА_14 - посередньо, раніше судимі, судимості не зняті і не погашені у встановленому судом порядку, ОСОБА_14 має на утриманні неповнолітню дитину, обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено; обставину, яка обтяжує покарання суд правильно визнав - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і з урахуванням усіх обставин справи, призначив засудженим покарання у межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, яке є достатнім і необхідним для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, правильно зробивши висновок про відсутність підстав для застосування ст. ст. 69, 79 КК України при призначенні покарання засудженим.

Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляцій, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Клопотання засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про застосування до них Закону України Про амністію у 2014 році задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 8 вказаного Закону амністія до осіб, які вчинили злочини, передбачені ст. 187 КК України, не застосовується.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України в редакції 1960 року, п. 15 «Перехідних положень» КПК України в редакції 2012 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_13 , в його інтересах захисника ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_15 , засудженої ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2010 року, стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишити - без зміни.

Судді:

ОСОБА_43 ОСОБА_44 ОСОБА_45

(підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2