Справа № 520/1162/15-к
Провадження № 1-кп/520/175/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000097 від 17 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тираспіль Республіки Молдова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.402 та ч.2 ст.409 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

старшого прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений звернулися до суду із угодою від 11 лютого 2015 року про визнання винуватості.

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.402 та ч.2 ст.409 КК України, за наступних обставин.

Так на виконання Указу Виконуючого обов`язків Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні ОСОБА_5 був призваний 01 квітня 2014 року на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для подальшого її проходження до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому останнього призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а згодом - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.07.2014 №228-вв солдата ОСОБА_6 у складі оперативно-бойової застави « ІНФОРМАЦІЯ_6 » направлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 для ротації військовослужбовців, які приймають участь у проведенні антитерористичної операції у Донецькій області. 10 серпня 2014 року з ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 у складі оперативно-бойової застави «Одеса» направлено для несення військової служби до опорного пункту, розташованого поблизу АДРЕСА_2 .
Будучі військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 повинен був свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з тим, 1 вересня 2014 року о 22-й годині після бойового зіткнення особового складу оперативно-бойової застави «Одеса» із терористичними угрупованнями поблизу населеного пункту Безіменне Новоазовського району Донецької області, солдатом ОСОБА_5 від начальника застави підполковника ОСОБА_7 одержано усний наказ про прибуття для подальшого несення служби з охорони державного кордону до блокпосту, розташованого поблизу села Виноградне Маріупольського району Донецької області. ОСОБА_5 , діючи на порушення Статутних вимог, знаючи про свій обов`язок виконати наведений вище наказ начальника та прибути у визнаний ним район несення служби, усвідомлюючи протиправність своїх дій та знаючи про відповідальність за непокору, умисно не виконав зазначений вище наказ начальника застави. Після невиконання наказу начальника ОСОБА_5 самовільно убув на безпечний блокпост поблизу міста Маріуполя, де тимчасово знаходилося місце дислокації оперативно-бойової застави «Одеса».
Наведенні умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.402 КК України за ознаками: непокора тобто інше умисне невиконання наказу.

Крім того, 2 вересня 2014 року біля 07:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у місці тимчасової дислокації оперативно-бойової застави «Одеса» на блокпосту поблизу міста Маріуполя, діючи умисно, на порушення наведених вище статутних обов`язків, після роз`яснення йому начальником застави підполковником ОСОБА_7 необхідності виконувати накази начальників, а також нести службу у визначному районі патрулювання, відрито відмовився від несення обов`язків військової служби з охорони державного кордону з Російською Федерацією, здав видані йому у користування зброю і боєприпаси та переодягнувся у цивільну форму одягу. Того ж дня ОСОБА_5 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_8 та у подальшому - до місця постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 .
Наведенні умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.409 КК України за ознаками: відмова від несення обов`язків військової служби.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.402 ч.1, 409 ч.2 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, продовжує виконувати обов`язки військової служби.

ОСОБА_5 також погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, іспитовий строк два роки.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, оскільки санкції ч.1 ст.402 та ч.2 ст.409 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.402 ч.1 та ст.409 ч.2 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні. Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 11 лютого 2015 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402 ч.1, 409 ч.2 КК України, на підставі яких призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ч.1 ст.402 на строк два роки,

за ч.2 ст.409 на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1