Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/150/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора прокуратури Виноградівського району ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування Виноградівської РДА ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальномму провадженні №0000797 від 23.09.2014р., за обвинуваченням-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянка України, без освіти, непрацююча, не одружена, на утриманні 4-ро малолітніх дітей, раніше не судима,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_7 , будучи матір`ю своєї новонародженої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку згідно ст.150 ч.2 СК України, покладено обов`язок піклуватися про здоров`я своєї дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також відповідно до ч.І ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною, 21.09.2014р., біля 22.00 години, знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , маючи можливість передбачати суспільно небезпечні наслідки своєї поведінки, проявляючи злочинну недбалість, лягла на ліжко поряд зі своєю новонародженою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в нічний період часу 21.09.2014 з 22 години 00 хвилин по 06 годину ранку 22.09.2014 під час сну притиснула її своїм тілом, в результаті чого з необережності закрила отвір рота та носа, внаслідок чого ОСОБА_8 померла. Відповідно до висновку судово-медичної експерта №129 від 21.11.2014 року причиною смерті ОСОБА_8 , явилась механічна асфіксія від закриття отворів носа та рота м`яким предметом, що підтверджується зовнішнім та внутрішнім дослідженням.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

Висновки суду про винність обвинуваченої у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи, зокрема, ці висновки суд обгрунтовує на показах самої обвинуваченої, яка у продовж досудового слідства та в судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині послідовно визнала повністю та підтвердила пред"явлене звинувачення, у скоєному щиро розкаюється і просить суд суворо не карати.

Так, в судовому засіданні вона пояснила, що дійсно вона 21.09.2014р., біля 22.00 години, знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , лягла на ліжко поряд зі своєю новонародженою донькою ОСОБА_8 , де в нічний період часу, під час сну притиснула її своїм тілом, в результаті чого з необережності закрила отвір рота та носа, внаслідок чого ОСОБА_8 померла.

Визначаючи в порядку, передбаченому ст.349 ч.ч.2-3 КПК України, обсяг доказів,які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши зізнання обвинуваченої в сукупності з іншими зібраними органом досудового слідства по справі доказами, які характеризують її особу, безпосередньо перевіреними, дослідженим та оголошеними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, суд вважає, що юридична кваліфікація злочинних дій обвинуваченої за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність - являється правильною, а її вина повністю доведенною.

Обговорюючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних нею злочинів та приймає до уваги те, що вона повністю визнала свою вину, у скоєному щиро розкаялася, по місцю проживання характеризується з позитивного боку /а.с.39/, на обліку лікарів нарколога та психіатра /а.с.41/, раніше не судима, мати-одиначка, на утриманні та вихованні у неї знаходяться 4-ро малолітніх дітей віком до 7 років.

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченої- суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої особи.

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без відбування покарання, призначивши їй покарання в межах санкції ч.1 ст.119 КК України, із застосуванням правил, передбачених ч.1 ст.79 КК України, оскільки на утриманні та вихованні у неї знаходяться 4-ро малолітніх дітей віком до 7 років із застосуванням правил, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Речові докази по справі не визнавались.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченої у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена за викликом слідчого та суду з`являлася, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо неї не застосовується.

Керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_6 винною у скоєні кримінального правопорушення за ч.1 ст.119 КК України та призначити їй покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

В порядку ст.ст.79,76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом двохрічного іспитового терміну не скоїть новий злочин та виконає покладенні на нею судом слідуючі обов"язки: не виїзжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої служби та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок сторонами кримінального провадження відповідно до ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1