Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3354/15-к
У Х В А Л А
Іменем України
18 червня 2015 року м. Полтава
Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 21 травня 2015 року, -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 15 червня 2015 року звернулися в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 25 травня 2015 року.
В поданій скарзі посилалися на те, що старшим слідчим СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 здійснювалося досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КК України та 21 травня 2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження.
З таким рішенням слідчого не погоджуються.
Під час розгляду скарги в судовому засіданні заявники повністю підтримали її вимоги, посилаючись на викладені обставини.
Досудове розслідування здійснювалося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.
Встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 25 травня 2015 року кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості зазначеної постанови слідчий суддя виходить з наступного.
Із заяви від 20 серпня 2014 року про вчинення кримінального правопорушення, з якою до органів досудового розслідування зверталися ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вбачається, що останні посилалися на те, що є засновниками ТОВ «Мостоконструкція», рішенням зборів учасників від 24.07.2011 року в.о. директора товариства призначено ОСОБА_7 , який умисно, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, в супереч інтересам товариства, шляхом укладення фіктивних угод купівлі-продажу та поставки паливних матеріалів, завдав істотної шкоди підприємству збитків в сумі 345148 грн.
При цьому з заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заявники вважають фіктивними угоду договору купівлі-продажу № 8 від 31.08.2010 року, що укладена між ФОП ОСОБА_8 , договір поставки № 4 від 15 лютого 2011 року з ФОП ОСОБА_8 , договір № 3 від 03.01.2011 року з ПП «Сільгоспнафтопродуктсервіс 10».
Кримінальне провадження здійснювалося органами досудового розслідування за попередньою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, на яку і посилалися особи під час звернення з заявою про внесення даних до ЄРДР.
Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
В силу норм ст. 477 КПК України кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, за якою здійснювалося досудове розслідування, є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
За нормами ч. 1 ст. 364-1 КК України кримінальним правопорушенням є зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Таким чином, диспозиція ч. 1 ст. 364-1 КК України передбачає обов`язковою умовою завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Звертаючись до органів досудового розслідування з відповідними заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються на ті обставини, що діями службових осіб ТОВ «Мостоконструкція» спричинено прямих збитків товариству, чим порушено також і їх права як засновників.
Разом з тим, ТОВ «Мостоконструкція» в силу норм ст. ст. 81, 113, 140 ЦК України, ст. ст. 1, 50 Закону України «Про господарські товариства» є юридичною особою.
Статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Ризик випадкової загибелі або пошкодження майна, що є власністю товариства або передане йому в користування, несе товариство, якщо інше не передбачено установчими документами.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є лише одними із шести засновників юридичної особи ТОВ «Мостоконструкція».
Як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 , згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності не є керівником ТОВ «Мостоконструкція», не мають повноважень виступати від імені товариства.
За таких обставин, слідчий прийшов до обґрунтованого висновку про те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 саме як фізичним особам та саме в результаті вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1 КК України не завдано та не могло бути завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Питання участі засновників товариства ТОВ «Мостоконструкція» в управлінні товариством, проведення зборів засновників, право на отримання вартості частини майна, що пропорційна частці у статутному фонді, виходить за межі кримінального провадження, досудове розслідування в межах якого здійснюється органами досудового розслідування.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при зверненні до органів досудового розслідуванні не враховано ту обставину, що в силу норм ст. 100 ЦК України право участі у товаристві є особистим немайновим правом.
Також слідчим в межах кримінального провадження додатково встановлено, що внаслідок укладення та виконання підприємством договорів купівлі-продажу та поставки паливно-мастильних матеріалів (договори купівлі-продажу № 8 від 31.08.2010 року та поставки № 4 від 15.02.2011 року з ФОП ОСОБА_12 , договір № 3 від 03.11.2011 року з ПП «Сільгоспнафтопродуктсервіс 10», на які саме і посилалися заявники в заяві про вчинення кримінального правопорушення) Товариству з обмеженою відповідальністю «Мостоконструкція» майнової шкоди не завдано.
Тому слідчий прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність суспільно-небезпечних наслідків розслідуваного діяння, і відповідно, відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.
Вирішуючи скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідчий суддя також виходить з того, що слідчий в кримінальному провадженні в силу норм ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, уповноважений приймати рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України. При цьому слідчий оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тому скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 21 травня 2015 року є необґрунтованою, в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303 310, 372 КПК України, -
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 21 травня 2015 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1

18.06.2015