Провадження 1/127/93/13
ПОСТАНОВА

18.06.2013 р. Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.,

при секретарі Бондарчук А.В.,

за участю прокурора Соловйова О.В.,

адвокатів Коваль Н.О., Каспрової Ю.В., Кашпрук Т.В., Грачова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 27 ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду знаходиться вищевказана кримінальна справа.

Підсудний ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про невиїзд. Заявлене клопотання мотивоване значним погіршенням стану здоров'я ОСОБА_5, а також незаконністю оголошення останнього в розшук.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні, оскільки запобіжний захід у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 було обрано в зв'язку з його ухилянням від явок до слідчого.

Підсудні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та їх захисники заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 148 КПК України, відповідно до якої запобіжні заходи застосовуються зокрема до підсудного з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому суд також враховує, що взяття під варту - є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв'язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК України, на що звертає увагу Верховний Суд України в Постанові Пленуму "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою".

Крім того, ч. 2 ст. 155 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п'яти років, за винятком випадків, коли ця особа, перебуваючи на волі, переховувалася від органів дізнання, досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі або продовжила злочинну діяльність.

Згідно з матеріалами кримінальної справи відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту було обрано в зв'язку з його ухилянням від явок до слідчого та оголошенням його в розшук. Відомості стосовно незаконності вчинення даної процесуальної дії суду надано не було. Посилання ОСОБА_5 на ту обставину, що органами досудового слідства було допущено ряд порушень при здійсненні досудового слідства, як підставу для зміни обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу суд до уваги не приймає. Так, обставини щодо неповноти досудового слідства підлягають дослідженню в ході судового розгляду справи з урахуванням зібраних у справі доказів у їх сукупності. На даний час підстави для ствердження, що досудове слідство проведено неповно або однобічно відсутні, оскільки триває судовий розгляд справи і суд не переходив до дослідження усіх зібраних доказів у їх сукупності. Крім того, доказів порушенням вимог чинного законодавства України при здійсненні на досудовому слідстві було допущено ряд грубих порушень суду надано не було.

Окрім наведеного, ОСОБА_5 твердження, на які він посилається, щодо погіршення його стану здоров'я та неможливості надання йому кваліфікованої медичної допомоги в умовах СІЗО, документально не підтверджені. Суд дійшов до такого висновку, оскільки до суду 04.03.2013 р. з ВУВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області надійшов лист, в якому зазначено виявлені у ОСОБА_5 захворювання, однак у вказаному листі відсутні відомості, що в зв'язку із захворюванням ОСОБА_5 не може перебувати у місцях позбавлення волі (т. 29, а. с. 18). Судом з метою недопущення погіршення самопочуття ОСОБА_5 12.03.2013 р. на ім'я начальника ВУВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області було направлено лист з проханням забезпечити проведення обстеження ОСОБА_5 відповідно до рекомендацій лікарів карети швидкої медичної допомоги (т. 29, а. с. 23). Крім того, 02.04.2013 р. судом за клопотанням захисника ОСОБА_5 - адвоката Романюк Л.М. - було надано дозвіл на проведення обстеження ОСОБА_12 за межами СІЗО - в умовах ВОКЛ ім. М.І. Пирогова (т. 29, а. с. 39). Станом на 23.05.2013 р. відомості про те, що ОСОБА_5 пройшов необхідне обстеження або відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_5, перебуваючи під вартою, таке обстеження пройти не може суду надано не було. Також суд приймає до уваги, що медичні документи, на які в якості підтвердження заявленого клопотання посилається захисник підсудного, датовані 30.11.2012 р., тобто до надання дозволу на проведення необхідного обстеження. Крім того, вказані медичні документи згідно з приміткою до них власне медичними документами не являються і для діагностування захворювання необхідна додаткова консультація з лікарем.

Крім того, адвокатом Романюк Л.М. суду було надано ряд документів щодо здійснення звернень до адміністрації ВУВП № 1 та лікарень, однак вказані звернення не містять доказів їх реєстрації у відповідних установах, а тому суд їх до уваги не приймає.

За таких обставин суд приходить до переконання, що на даний час заявлене клопотання є передчасним, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 273 КПК України (в редакції 1960 р.), суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_5 про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про невиїзд - відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: