АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/723/2013 року Головуючий в суді 1 інстанції Татарчук Л.О.
ч.1 ст. 187 КК України Доповідач: суддя Руських К.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді: Руських К.Г.,

суддів: Мудрецького Р.В., Дігтярь Н.В.,

за участю прокурора Кальник О.М.,

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року,-

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше неодноразово судимий, останній раз 08.12.2006р., Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.1 ст.121 КК України, до 5-ти років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано не відбутий строк-1 місяць, по вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, від 17.12.2003р., та остаточно до відбуття ухвалено 5 років 1 місяць позбавлення волі. Постановою Устіновського районного суду Кіровоградської області від 15.10.2010р. був звільнений умовно-достроково 25.09.2010р. на не відбутий строк 05 місяців 03 дня.

засуджений за ч.1 ст.187 КК України до 4-х років позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено судом відповідно до вимог закону.

Згідно вироку суду, 29 грудня 2011 в період часу з 02:30 год. до 02:40, ОСОБА_2, перебуваючи поблизу трансформаторної будки, розташованої між будинками № 80 і № 82 по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, напав на потерпілу ОСОБА_3 і бажаючи придушити її волю до можливого опору, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров'я особи, що зазнала нападу, завдав один удар невстановленим тупим предметом в область голови, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синця на правій щоці, садна слизової оболонки верхньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_3 втратила свідомість.

Таким чином, придушивши волю потерпілої ОСОБА_3 до можливого опору, ОСОБА_2, діючи з корисливих мотивів, заволодів чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_3 на загальну суму 1570 гривень.

Після чого, ОСОБА_2С з викраденим майном з місця скоєння злочину зник.

В апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_2 з вироком суду не згоден у зв'язку з суттєвими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, односторонністю та неповнотою дізнання, досудового та судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вважає, що покази потерпілої матеріалами справи не підтверджені, а справа відносно нього сфальсифікована.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав за необхідне вирок суду залишити без змін, засудженого ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляції про скасування вироку, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_2 підтверджується даними, отриманими в ході досудового слідства, а саме, протоколом пред'явлення особи для впізнання від 06.01.2012р.,(т.1,а.с.46-47) в якому потерпіла ОСОБА_3 вказує на ОСОБА_2, як на особу, яку вона впізнала за зовнішнім виглядом, як особу, яку вона бачила за декілька секунд до нападу на неї.

Також, в протоколі допиту,(т.1,а.с.21-23) потерпіла ОСОБА_3, вказує на обставини події, та зазначає, що скоїти злочин відносно неї міг тільки ОСОБА_2, оскільки інших перехожих на дорозі не було.

В ході досудового слідства та в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 давала чіткі та послідовні покази, в яких вона чітко вказує на ОСОБА_2, як на особу, яка вчинила злочин відносно неї, який знаходився біля магазину, в якому перебувала потерпіла, а потім йшов за нею і якого вона бачила близько 2-х метрів від себе перед заподіянням їй удару, вказавши на конкретні обставини скоєного засудженим злочину, повністю викриваючи засудженого в заволодінні ним її майном за обставинами, що знайшли відображення у вироку, тому ставити під сумнів її доводи немає підстав.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4(т.1,а.с.81-82), яка є матір'ю засудженого ОСОБА_2, 29.01.2011р. до них в гості прийшов ОСОБА_2 і показав мобільний телефон червоного кольору, а на її запитання "де він взяв цей мобільний телефон", ОСОБА_2 відповів, що даний телефон він придбав в ломбарді, що розташований біля кінотеатру "Січ" по вул. Панікахі за 400 гривень.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_5(т.2,а.с.6), вбачається, що ОСОБА_2 31.12.2011р., близько 14.00 години приїхав до неї в гості в смт. Чернівці Вінницької області, де пробув кілька днів, а 04.01.12р. поїхав назад в м. Дніпропетровськ. ОСОБА_5 побачила у ОСОБА_2 мобільний телефон "САМСУНГ ДУОС" червоного кольору, та запитала в нього - "чому він змінив свій новий мобільний телефон "NOKIA 6700", який вони разом купували, на бувший у використанні "САМСУНГ ДУОС", на що останній відповів, що його телефон "NOKIA", зламався і він його віддав до ремонту, а наявний в нього телефон він купив за 400 гривень в ремонтній майстерні, куди здав свій телефон.

Як вбачається з протоколу допиту самого ОСОБА_2(т.1,а.с.44-45),від 06.01.2012р., вищевказаний мобільний телефон він придбав за 200 гривень у раніше не знайомого хлопця на ринку, що розташований на ж/м Тополь-3 поблизу ТЦ "Терра", де він знаходився для придбання новорічних подарунків.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_2 давав суперечливі відповіді як свідкам, так і працівникам міліції, що свідчить про небажання повідомити правду щодо появи у нього даного мобільного телефону.

Також, спеціаліст ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з логіну "ОСОБА_2" був початий сеанс роботи 28.12.2011р. о 20.52 годині, який закінчений 29.12.2011р. о 05.23 годині. Інтенсивність роботи була невелика, виходячи з чого можна зробити висновок, що комп'ютер не знаходився в інтенсивному режимі роботи, тобто не можна сказати що комп'ютер перебував в активному користуванні, що ставить під сумнів доводи засудженого про його перебування дома та роботу на комп'ютері в момент скоєння злочину.

Невизнання засудженим своєї провини, слід вважати засобом захисту, оскільки вина ОСОБА_2 у скоєнні злочину повністю підтверджується матеріалами справи, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України.

З урахуванням всіх обставин справи і даних про особу засудженого суд призначив покарання у вигляді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч.1 ст.187 КК України.

Дослідивши питання про покарання засудженому, призначеного судом, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

До обтяжуючих покарання обставин суд відніс рецидив злочинів.

Пом'якшувальних покарання обставин судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення доводів апеляції щодо скасування прийнятого судом рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, від 19.10.2012р. відносно ОСОБА_2, - без змін.

Судді: