Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/70/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, уродженця м.Коростень Житомирської області, українця, громадянина України, з початковою загальною освітою (8-м класів), не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 11.12.2001 року Коростенським міським судом Житомирської області за ч.1 ст.296, ст.44 КК України до 40 годин громадських робіт;
- 05.02.2003 року, тим же судом за ч.3 ст.185, ст.72 КК України на чотири роки п`ять днів позбавлення волі;
- 04.08.2006 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі;
- 07.12.2011 року, тим же судом за ч.2 ст.121 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі, на разі відбуваючого покарання в Коростенській виправній колонії № 71, м.Коростень, Білокоровицьке шосе, 4 Житомирської області, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи засудженим 07.12.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, вчинив до постановлення вказаного вироку кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, у період з 30.04.2010 по 02.05.2010 року, у невстановлений досудовим слідством день, у період часу з 18 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, перебуваючи на другому кілометрі залізничного перегону, сполученням станція Білокоровичі Веледніки, що пролягає в адміністративно територіальних межах Олевського району Житомирської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність і настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно та застосовуючи фізичну силу, шляхом витягування, таємно викрав чуже майно, яке належить відокремленому підрозділу «Овруцька дистанція колії» ДТГО «Південно-Західна залізниця», а саме: старопридатні металеві підкладки 3-ї групи, марки ДО-50, в кількості 121 штук на суму 3678.40 грн., та старопридатні металеві костилі 3-ї групи в кількості 620 штук на суму 1476.86 грн., завдавши відокремленому підрозділу «Овруцька дистанція колії» ДТГО «Південно-Західна залізниця» майнової шкоди на загальну суму 5155.26 грн., та з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю. Та надав суду показання, підтвердивши те, що він дійсно в період з 30.04.2010 по 02.05.2010 року, який був саме день у цей проміжок не пам`ятає, але у період часу з 18.00 години по 20.00 годину, він перебуваючи на другому кілометрі залізничного перегону, сполученням станція Білокоровичі Веледніки, що пролягає в адміністративно територіальних межах Олевського району Житомирської області, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичну силу, шляхом витягування деталей із залізничної колії, викрав деталі верхньої будови колії, а саме 121 штук металевих підкладок, марки ДО-50 та 620 штук металевих костилів. Викрадене він здав невідомим особам в металобрухт, а на виручені кошти придбав алкогольних напоїв і цигарок. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид та міру кримінального покарання.
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілої сторони юридичної особи Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті, за яких було викрадено ОСОБА_3 , їхнє майно. Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити його. Стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , посилається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою провину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правільне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, представника потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену судимість, на час розгляду даного кримінального провадження відбуває кримінальне покарання за ч.2 ст.121 КК України, у виді семи років шести місяців позбавлення волі, призначене за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.12.2011 року, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, його вік, по місцю проживання та відбування покарання характеризується позитивно, визнав свою винність у судовому засіданні, з врахуванням декількох пом`якшуючих обставин, відсутністю обтягуючих обставин, суд з урахуванням наведеного приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , без ізоляції його від суспільства є неможливим.
Зідно положень ч.1, 2, 4 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначив покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, або шляхом повного або часткового складання призначених покарань. Якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарань. За правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Таким чином, суд, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_3 , застосовує правила ч.1, 2, 4 ст.70 КК України та шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.12.2011 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.121 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі, у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України остаточно визначає ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі строком на два роки та шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком, визначає остаточне покарання ОСОБА_3 , у виді семи років семи місяців позбавлення волі.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
По справі, у порядку ст.128 КПК України та ст.ст.22, 1166 ЦК України заявлено цивільний позов Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця»до ОСОБА_3 , про стягнення 5155.26 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальної шкоди, яка підлягає до задоволення, оскільки представником потерпілого обгрунтовано її розмір та встановлено у судовому засіданні.
Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні (а.с.5).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 84-94, 127-129, 177, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України та ст.ст. 50, 51, 63, 65-67, 70, ч.2 ст.185 КК України, ст.ст.22, 1166 ЦК України, суд -
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.12.2011 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.121 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді семи років семи місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , за даним вироком рахувати з 08 квітня 2015 року (Ухвала Олевського районного суду Житомирської області від 08.04.2015 року).
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_3 - тримання під вартою - залишити без змін.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим до позбавлення волі ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1