Справа № 367/9256/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/7/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 11.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002755 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське Київської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 ( семи) років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 20800 (двадцять тисяч вісімсот) гривень матеріальної шкоди та 200000 моральної шкоди.

Розмір застави у сумі 70000 (сімдесят тисяч) гривень повернуто заставодавцю.

Вироком вирішене питання речових доказів.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він 19.10.2013 року приблизно о 04 год. 30 хв., маючи умисел на нанесення тілесного ушкодження, перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , поблизу під`їзду № 2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході конфлікту з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який у подальшому переріс у бійку, наніс - ОСОБА_12 один удар ножем в область черева, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, з проколом великого сальника, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень в результаті чого останній помер в приміщенні реанімації Київської обласної лікарні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , просить вирок суду в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, неврахуванням пом`якшуючих обставин та необґрунтовано великої суми матеріальної та моральної шкоди змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, зменшити розмір відшкодування потерпілій моральної шкоди до 5 тис. гривень, а матеріальної до 15 000 грн., визнати обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 : здійснення ним дій по наданню медичної допомоги, добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди в сумі 15 000 грн., щире каяття, визнання себе винним за іншими статтями КК України та зазначити, що сума застави 70 тис. гривень повертається заставодавцю ОСОБА_14 .

На обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що суд не надав правової оцінки обставинам нападу на обвинуваченого та його дружину 19.10.2013 року на другому поверсі гуртожитку, не врахував показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які підтвердили показання обвинуваченого щодо нападу на нього особисто, його дружину та отримання ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень. Не дано правової оцінки і показанням свідка ОСОБА_18 щодо характеру нападу на обвинуваченого ОСОБА_9 та не враховано дії свідка ОСОБА_13 , що є судимим, який потягнув дружину обвинуваченого вниз до під`їзду, які свідчать про реальну загрозу життю та здоров`ю родині ОСОБА_9 .. Не прийняв до уваги суд і те, що потерпілий ОСОБА_12 у неприязних стосунках з обвинуваченим не був, однак будучи в нетверезому стані за підбурювання свого друга ОСОБА_13 реально прийшов побити обвинуваченого.

Суд безпідставно поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_13 , який був ініціатором нападу на обвинуваченого та наносив обвинуваченому побої та залишив поза увагою, що обвинувачений захищався від нападників.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що обвинувачений працює, однак має на утриманні малолітню дитину, є малозабезпеченим, умислу на позбавлення життя потерпілого не мав, а захищався від нападу, а тому вважає, що дані обставини мають бути враховані при відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди потерпілій.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги так як вважає вирок законним та обґрунтованим, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_10 , яка не погодилась з апеляційною скаргою, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Так, за вироком суду ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході конфлікту з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який переріс у бійку, умисно наніс ОСОБА_12 в область черевної порожнини удар ножем, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, від якого останній помер в лікарні. Дії обвинуваченого суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 , як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 не заперечував, однак зазначав, що він захищався від нападу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та захищав свою дружину, діяв з метою самооборони, перевищивши межі необхідної оборони.

Однак, до даних показань обвинуваченого суд першої інстанції поставився критично, зазначивши, що ОСОБА_9 захищаючись від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не перебував у стані необхідної оборони чи сильного душевного хвилювання, так як мав реальну можливість ефективно відбити суспільно-небезпечне посягання іншим чином із заподіянням ОСОБА_12 шкоди необхідної й достатньої в обстановці, що склалася.

Проте, з такими доводами суду колегія суддів погодитись не може.

Так, відповідно до ст.36 КК України та п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у ст.118 та ст.124 КК України.

Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовість до його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Однак, кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України суд першої інстанції дані вимоги закону врахував не в повній мірі.

Як видно з матеріалів провадження, обґрунтовуючи відсутність стану необхідної оборони у ОСОБА_9 судом не були взяті до уваги обставини, які передували конфлікту на вулиці та які змусили обвинуваченого з метою захисту взяти на кухні ніж і вибігти з ним на вулицю.

Так, за показаннями обвинуваченого даними як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_13 , який мав з ним напередодні конфлікт, взявши свого друга потерпілого ОСОБА_12 , пізно вночі, близько 03 год. 30 хв. прийшли до гуртожитку, де жив ОСОБА_9 і стали його кликати на вулицю для з`ясування стосунків заподіяної ОСОБА_13 образи. Почувши у відповідь відмову вийти, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зайшли на другий поверх гуртожитку, маючи при собі палиці, де на коридорі другого поверху, ОСОБА_12 наніс палицею обвинуваченому удар по обличчю та голові. В той же час, коли він перехопив потерпілого ОСОБА_12 і прижав його руками до стіни, ОСОБА_13 витягнув його дружину - ОСОБА_17 з коридору, потягнувши її з собою на вулицю.

Злякавшись за життя та здоров`я ОСОБА_17 , він кинув ОСОБА_12 , вибіг на кухню, де з метою захисту схопив ніж і вибіг вниз під`їзду.

Дані показання обвинуваченого стверджуються показаннями свідка ОСОБА_17 , яка показала що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , пізно вночі, викликали обвинуваченого на вулицю з гуртожитку для з`ясування стосунків. Та коли той не вийшов, вони ввірвалися до гуртожитку і на коридорі другого поверху, ОСОБА_12 , маючи при собі палицю, вдарив нею ОСОБА_9 , а ОСОБА_13 в цей час, коли вона відкрила двері кинув в неї палицею, а потім витягнув з коридора на сходову клітину і потягнув на вулицю.

Про те, що близько 04 години ранку в гуртожитку, біля вхідних дверей другого поверху було чути нецензурну лайку, крики, шум схожий на бійку, ствердили як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції і свідки: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та свідок ОСОБА_16 , показання якої були прослухані на аудіо записах в суді апеляційної інстанції, в зв`язку з хворобою свідка.

Того, що пізно вночі близько 03 години 30 хвилин, разом зі своїм другом потерпілим ОСОБА_12 , для з`ясування обставин заподіяної йому ОСОБА_9 образи, вони прийшли до гуртожитку обвинуваченого і стали його викликати на розмову, не заперечував в суді апеляційної інстанції і сам свідок ОСОБА_13 .. Однак останній зазначив, що в гуртожиток на другий поверх вони не заходили, бійки не вчиняли.

Однак, аналіз зазначених вище доказів спростовує показання свідка ОСОБА_13 про те, що вони з ОСОБА_12 не заходили до другого поверху гуртожитку, не вчиняли там бійки і дає колегії суддів підстави вважати , що напад на обвинуваченого відбувся на другому поверсі гуртожитку як про це зазначає обвинувачений.

Те, що ОСОБА_13 потягнув ОСОБА_17 на вулицю і обвинувачений не знав, що з нею, що нападників було двоє, агресивно налаштованих, так як вони прийшли з`ясовувати стосунки з обвинуваченим в нічний час давало йому підстави переживати за її життя та з метою захисту від нападу взяти ніж і вийти на вулицю.

Далі обвинувачений, в суді апеляційної інстанції зазначив, що коли він став виходити з під`їзду на вулицю, то в його сторону полетіла дошка, а потім ковпак від труби, які кидав у нього свідок ОСОБА_13 .

Вийшовши з під`їзду гуртожитку, він став попереду ОСОБА_17 , захищаючи її від можливого нападу та умовляючи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заспокоїтись, припинити свої дії, просив про допомогу викликати міліцію. Однак ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стали нападати, підбігли до нього і стали бити штахетинами, зав`язалась бійка, він намагався відбиватись, оборонятися, захищаючись руками.

Ці дії потерпілого та ОСОБА_13 він сприймав як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, так і своїй дружині ОСОБА_17 ..

В процесі бійки ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження, однак, як саме він не знає, та допускає, що це зробив він, так як в руках у нього залишилась рукоятка ножа, яку він потім викинув.

Такі показання обвинуваченого не спростовані наявними у справі доказами та узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , даними нею як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції про те, що пізно вночі 19.10.13 року вона чула «звірячі» крики на вулиці біля гуртожитку, потім побачила у вікно чотири силуети, серед яких впізнала родину обвинуваченого. Бачила силуети двох людей, які поводили себе дуже агресивно, у одного з яких в руці була штахетина, якою він замахнувся на обвинуваченого, бачила як виривали штахет, як по черзі «сіпалися» до ОСОБА_9 та стояли на відстані 2-3 метрів один від одного, чула викрики «хлопці не трогайте мене» та сам ОСОБА_9 просив її викликати міліцію. Однак, послухавши свого чоловіка, вона міліцію не викликала. Коли вдруге підійшла до вікна, то між хлопцями і ОСОБА_9 була вже бійка, перевага якої була на стороні молодих людей.

Проте, що свідок ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_12 вели себе агресивно, при виході з під`їзду ОСОБА_9 кидали по останньому дошкою, ковпаком від труби, вели словесну перепалку в грубій формі, кричали, рвали штахет, а потім кинулись битись до обвинуваченого, після чого між ними зав`язалась бійка, ствердила і свідок ОСОБА_17 .

Те, що серед ночі ОСОБА_17 кричала, щоб викликали міліцію, а потім у вікно побачила, що хтось рве штахети, зазначила в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції і свідок ОСОБА_21 .

Як видно з додаткового протоколу огляду місця події від 19.11.2013 року дошка квадратної форми та металева кришка для захисту труби, про які зазначали в своїх показах ОСОБА_17 та обвинувачений, знаходились при огляді біля лавки, поряд з під`їздом № 2 будинку АДРЕСА_2 .

Колодку від ножа, яку як стверджував ОСОБА_9 він викинув, була виявлена за даними протоколу огляду місця події від 19.10.2013 року біля автомобіля, який знаходився в 5 метрах від першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Вина ОСОБА_9 в заподіянні потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень за вказаних обвинуваченим обставин стверджується також і висновком судово-медичної експертизи № 78-ТР від 13.12.13р., за даними якого смерть ОСОБА_12 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням крупних магістральних судин, масивної кровотечі та недокрів`я внутрішніх органів, що утворилися від дії одностороннє - гострого колюче-ріжучого предмета, типу клинка ножа. Між проникаючим пораненням живота та настанням смерті вбачається прямий зв`язок.

Крім того, на тілі ОСОБА_12 виявлено цілий ряд інших тілесних ушкоджень у вигляді синця на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-3 п`ясних кісток на фоні якого розміщено 2 садна, а також синці на тилі правої кисті біля основи 4-го пальця та в проекції 3-5 п`ясних кісток; на задньо-боковій поверхні правого передпліччя в середній третині, синці на верхній повіці правого ока; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині (два) садна в лобній ділянці по центру та ліворуч; на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 9-10 ребер; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині. Синці та садна утворилися від дії тупих предметів можливо в строк, вказаний у постанові, а саме 19.10.2013 року.

За показаннями потерпілої ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції, вдень 18.10.2013 року, коли вона востаннє бачила сина ОСОБА_12 , тілесні ушкодження у нього були лише на руках.

Тілесні ушкодження, за даними висновку судово-медичної експертизи № 142 від 06.08.14 року були виявлені і на тілі ОСОБА_9 , якими є садна обличчя, грудної клітини передньої черевної стінки, лівого передпліччя, які утворилися від дії тупого предмета, є легкими тілесними ушкодженнями і відповідність їх з строку 19.10.2013 року не виключається.

Дані висновки судово-медичних експертиз про наявність цілого ряду тілесних ушкоджень як у ОСОБА_12 , так і у ОСОБА_9 об`єктивно підтверджують той факт, що між ними була бійка і спростовують показання ОСОБА_13 про те, що бійки між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_12 не було та що обвинувачений підійшов до ОСОБА_12 і наніс останньому один удар ножем, а коли ОСОБА_12 лежав вже на землі, то він наніс удар кулаком в обличчя і йому та на цьому все скінчилось.

Ті ж самі два порізи на рукавах пуховика ОСОБА_12 , які видно з даних протоколу огляду місця події від 19.10. ( а.с. 1-20, т. 1) 2013 року є дотичними, теж вказують на те, що була бійка, були хаотичні, а не цілеспрямовані рухи ОСОБА_9 ножем та що дії ОСОБА_9 були направлені саме на захист.

Та обставина, що обвинувачений, взявши ніж з кухні, не здійснював нападу на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а лише умовляв їх припинити неправомірні, агресивні дії щодо нього, просив викликати міліцію свідчать про відсутність у ОСОБА_9 наміру на умисне заподіяння тілесних ушкоджень.

Коли ОСОБА_12 і ОСОБА_13 стали підходити до обвинуваченого, який стояв на відстані 2-3 метри від них, ОСОБА_9 не приймав будь яких дій нападу і застосування ножа.

Ніж він застосовував тільки тоді, коли на нього і його дружину вчинили напад , де ОСОБА_13 заподіяв йому 2 удари дошкою , після чого зчинилась бійка. А тому, враховуючи дані обставини, а також те, що подія відбулась в нічний час, що двоє молодих людей прийшли з палицями для з`ясування стосунків, агресивно налаштованих, про що говорила їхня поведінка, за короткий проміжок часу двічі кидались до бійки, заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому, фізичні дані свідка ОСОБА_13 та потерпілого, який був фізично розвинутий, так як займався спортом, характер небезпеки, яку сприйняв ОСОБА_9 , коли його почали бити, дає підстави колегії суддів прийти до висновку, що обвинувачений мав достатні підстави для сприйняття протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як реальні погрози для оборони його життя і здоров`я, тобто перебував у стані необхідної оборони.

За виявлених у даному кримінальному провадженні фактичних обставин справи обвинувачений, оборонявся від неправомірних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,перебуваючи у стані необхідної оборони, перевищив її межі, заподіяв при цьому ОСОБА_12 тяжкої шкоди, яка явно не відповідає обстановці захисту, в зв`язку з цим правову кваліфікацію кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_9 необхідно змінити з ч. 2 ст. 121 КК України, як умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння на ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за ст.124 КК України, відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке відносить до категорії невеликої тяжкості, обставини його скоєння, поведінку потерпілого, встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює в ТОВ «Жовтень», за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, відсутні обставини, які як обтяжують так і пом`якшують покарання та приходить до переконання про обрання ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 124 КК України, з зарахуванням в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 19.10.2013 року по 24.10.2013 року.

З огляду на наведене, зміна запобіжного заходу ОСОБА_9 , як про це просить в апеляційній скарзі захисник є недоцільною, а тому внесений за обвинуваченого розмір застави в сумі 70 000 гривень на підставі ч.11 ст. 182 КПК України слід повернути заставодавцю ОСОБА_14 ( т.1 а.с. 197).

При розв`язанні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 суд вірно виходив з вимог ч.5 ст. 128 КПК України, де цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

А тому, врахувавши понесені ОСОБА_10 витрати на поховання сина ОСОБА_12 та спорудження надгробного пам`ятника з урахуванням матеріального відшкодування обвинуваченим потерпілій 15 000 гривень, що містить документальне підтвердження в провадженні, колегія суддів вважає, що задоволення судом першої інстанції цивільного позову ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20 800 гривень є обґрунтованим.

Разом з тим, доводи апелянта про зменшення розміру заподіяної потерпілій моральної шкоди заслуговують на увагу.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою , яка її завдала , за наявності її вини.

У відповідності до п. 3 ст. 23 КПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
А тому, з урахуванням суті позовних вимог потерпілої, зміни кваліфікації кримінального правопорушення, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, моральних страждань ОСОБА_10 , яка понесла непоправну втрату сина та з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір завданої обвинуваченим потерпілій моральної шкоди слід зменшити до 100 000 гривень. Така грошова сума, на думку колегії суддів, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілої, так і обвинуваченого.
З огляду на зменшення розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди, зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке тягне за собою застосування закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення відповідно до ч.1 ст. 408 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404 , 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 124 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 05 вересня 2014 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 19.10.2013 року по 24.10.2013 року.

Зменшити суму стягнення моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

Повернути заставодавцю ОСОБА_14 (т.1, а.с. 197) внесений розмір застави в сумі 70 000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, що тримається під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5