АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

м. Чернівці «23» лютого 2007р. Апеляційний суд Чернівецької області у
складі:

Судді Горецької C.O.

при секретарі Марчук Я.В.

за участю прокурора Слюсарюк Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці
справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про порушення
кримінальної справи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на
постанову про порушення щодо нього кримінальної
справи за ст. 375 ч. 1 КК України. Посилається в скарзі на те, що він працює суддею Новоселицького районного суду Чернівецької області з квітня 1990 року, а в квітні 2000
року обраний суддею безстроково.

14 грудня 2006 року прокурор відділу нагляду за
розслідуванням кримінальних справ слідчими прокуратури Чернівецької області
Мойсеєнко B.C. порушив стосовно нього кримінальну справу за ст. 375 ч. 1 КК України. Вважає дану постанову
незаконною, так як кримінальна справа, на його
думку, була порушена без належних приводів та достатніх даних
про вчинення ним злочину.

Посилання в постанові про порушення
кримінальної справи щодо нього, на те, що він виніс завідомо неправосудні постанови про звільнення від покарання
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без розгляду
справ в судовому засіданні, без участі прокурора, секретаря
судового засідання, не відповідає дійсності.

Крім того, скаржник посилається на те, що кримінальна справа порушена
працівником прокуратури з перевищенням своїх повноважень.

Просить визнати постанову від 14.12.2006 року про порушення стосовно нього кримінальної
справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375
КК України незаконною, скасувавши її і
відмовити в порушенні кримінальної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою скаргу,
просив її задовольнити, визнати незаконною
та скасувати постанову від 14.12.2006 року про порушення кримінальної справи відносно нього за ознаками ч. 1 ст. 375 КК України і відмовити в порушенні кримінальної справи з підстав, зазначених в скарзі,
підтвердивши викладені в ній обставини.
Зазначив, що прокурор вийшов за межі своїх повноважень, оскільки не мав
законного права порушувати кримінальну справу.

Посилається на те, що не було підстав для порушення
кримінальної справи відносно нього, так як постанова про звільнення ОСОБА_2 від
покарання не скасована. Постанова відносно ОСОБА_3 була скасована
апеляційним судом, в зв'язку з чим, було звернення

Справа № 4-6/2007р.

до кваліфікаційної комісії суддів і
в порушенні дисциплінарного провадження відносно нього було відмовлено, що на
думку скаржника, свідчить про те, що в його діях відсутні ознаки злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечує проти задоволення скарги, вважає,
що постанова від 14.12.2006
року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 є законною, винесено з дотриманням вимог ст.ст. 94, 97, 98 КПК України, та - особою, яка мала право її виносити в
межах наданих їй повноважень та компетенції, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Заслухавши
доводи ОСОБА_1, прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 94 КПК України одним з приводів для
порушення кримінальної справи є безпосереднє виявлення органом
досудового слідства ознак злочину за умови коли є достатні дані,
які вказують на наявність ознак злочину.

З матеріалів
кримінальної справи вбачається, що 14.12.2006
року прокурором відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ
слідчими прокуратури Чернівецької області
Мойсеєнко B.C. винесено постанову про порушення
кримінальної справи відносно судді Новоселицького районного суду
Чернівецької області ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України за
винесення ним завідомо неправосудних постанов від 5 та 20 липня 2005 року про звільнення від покарання засуджених ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на підставі ст.. 1 п. Б Закону України
«Про амністію» від 31.05.2005
року.

ОСОБА_2
засуджений вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області 11.08.2004 року за ст. 296 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим
строком 1 рік і на нього покладені певні обов'язки.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не виконував покладені на нього обов'язки,
органи кримінально-виконавчої інспекції
Новоселицького району звернулися з поданням до Новоселицького районного суду про скасування ОСОБА_2 звільнення від
покарання з випробуванням.

5 липня 2005 року суддя ОСОБА_1 відмовив в
задоволенні цього подання, та звільнив засудженого ОСОБА_2 від
призначеного покарання на підставі ст.1 п. Б Закону України «Про амністію» від 31.05.200 5року , тоді як у відповідності до цього ж Закону,
звільнення засудженого від відбування покарання здійснюється за поданням органу виконання покарань, погодженим з органом
внутрішніх справ, який здійснює контроль за їх поведінкою.

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 22.03.2004 року ОСОБА_3 засуджений за
ст.296 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі із
застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком і на
нього покладені певні обов»язки.

20 липня 2005 року суддя ОСОБА_1 виніс постанову
про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання на підставі ст.1 п. Б
Закону України «Про амністію» від 31.05.2005
року.

Як зазначається в постанові про порушення кримінальної справи від 14.12.2006 року,
дані справи, в порушення вимог ст.411 КПК України, не призначалися і не розглядалися у відкритих судових засіданнях,
постанови винесені без участі прокурора та секретаря судового засідання, що є обов»язковим відповідно до вимог
ст.408-1 КПК України.

В постанові зазначено, що приводом для порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 були матеріали щодо постановления
ним, як суддею, неправосудних постанов та безпосереднє виявлення в них органом дізнання ознак злочину. Тому суд вважає, що на час винесення постанови про порушення
кримінальної справи був наявним привід у відповідності до вимог ч.1 п.5 ст.94 КПК
України.

Суд вважає, що при винесенні постанови про
порушення кримінальної справи від 14.12.2006 року були достатні дані, які
вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину, за ст..375 ч.1 КК України, про
що вказано в мотивувальній частині постанови
і що витікає із матеріалів провадження справ про звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3
від покарань, пояснень помічника прокурора Сімків Є.В., секретаря судового засідання суду Куфлик М.І. та інших осіб, а також
письмових доказів зібраних на цей час органом дізнання.

Суд також вважає, що посилання скаржника на те, що
постанова про порушення кримінальної справи винесена не компетентною особою,
яка не мала права порушувати щодо нього, як судді кримінальну справу, є безпідставні.

Постанова про порушення
кримінальної справи винесена компетентною особою -прокурором відділу обласної прокуратури Чернівецької області в межах
наданих йому Законом України «Про прокуратуру» та ст.31, 97 КПК України
повноважень, з дотриманням порядку, передбаченого ст.98 КПК України.

Що стосується посилань скарги на те, що має місце
порушення Конституції України і Закону України «Про статус суддів» і, що судді не
можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності без згоди Верховної
Ради України, то і ці твердження скарги являються необгрунтованим.

В даному випадку скаржник оскаржує постанову про
порушення кримінальної справи, і мова не йде про
притягнення його до кримінальної відповідальності чи про його арешт.

При порушенні кримінальної справи стосовно судді
діють загальні положення КПК України, які і регулюють порядок порушення
кримінальних справ відносно осіб.

Таким чином, постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст..375
ч.1 КК України, по факту винесення
завідомо неправосудних постанов, відповідає вимогам ст..94, 97, 98 КПК України,
прийнята компетентною особою в межах наданих законом повноважень є законною і
скасування не підлягає, у зв»язку з чим скаргу ОСОБА_1 слід залишити без
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст..94, 97, 98, 130,
236-7, 236-8 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ
слідчими прокуратури Чернівецької області від 14.12.2006 року про порушення кримінальної
справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченому ч.1 ст.357 КК України залишити без змін,
а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом 7
діб з моменту її проголошення.

Суддя С.О. Горецька