ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Свердлове Бобринецького району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 26.06.2013 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.190, ч.4 ст.369, ч.2 ст.15 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 14.08.2014 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст.185 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі. На підставі п г ст..1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнено від відбування покарання.
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
20 жовтня 2014 року, у денний час, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викладення чужого майна, скориставшись тим, що її ніхто не бачить, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , де вона працювала доглядальницею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з шухлядки таємно викрала гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 600 гривень та документи, які належать ОСОБА_6 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в інкримінованому йому злочині, та пояснила, що з вересня по кінець жовтня 2014 року вона працювала доглядальницею ОСОБА_6 20 жовтня 2014 року, в денний час знаходячись на кухні в квартирі ОСОБА_6 , побачила в шухлядці гаманець. Вона взяла гаманець, в якому були документи ОСОБА_6 та 600 гривень. В подальшому вона повернула ОСОБА_6 600 гривень та документи. При цьому розписки про це у потерпілої не брала. У скоєному розкаюється. Цивільний позов не визнає.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася через похилий вік та незадовільний стан здоров`я. Надала суду заяву, в якій зазначила, що через кілька днів після крадіжки гаманця ОСОБА_5 повернула лише документи та гаманець. Грошей ОСОБА_5 не повертала. На цивільному позові наполягає.
На підставі ст..349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 , думки самої обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, та думок захисника та прокурора, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ст..66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі вину обвинуваченої ОСОБА_5 обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують вину ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.
При призначені покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, яке, відповідно до ст..12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, особу обвинуваченої, яка, позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнала повністю, також суд враховує стан здоров`я обвинуваченої, яка страждає на Ішемічну хворобу серця, розкаялася у скоєному, разом з тим ОСОБА_5 , будучи засудженою за корисний злочин і під час іспитового строку, знов скоїла корисливий злочин, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе лише з ізоляцією від суспільства.
Цивільний позов підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження того, що обвинуваченою ОСОБА_5 були повернуті потерпілій 600 гривень, жодного письмового підтвердження не надано, тому суд вважає, що обвинувачена бажає уникнути відшкодування матеріального шкоди.
Речові докази по провадженню - посвідчення учасника бойових дій та посвідчення учасника війни на ім`я ОСОБА_6 , що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_6 , залишити за приналежністю.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків частково зарахувати покарання, призначене вироком Василівського районного суду Запорізької області від 26.06.2013 року та остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 27 листопада 2014 року, з часу фактичного затримання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно засудженої ОСОБА_5 тримання під вартою - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 600 гривень.
Речові докази по провадженню - посвідчення учасника бойових дій, посвідчення учасника війни на ім`я ОСОБА_6 , що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_6 , залишити за приналежністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1