Справа № 165/2918/14-к Провадження №11-кп/773/223/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000703 щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нововолинськ Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого, відповідно ст. 89 КК України не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 25.03.2015 року щодо ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації злочину, вказує на незаконність вироку суду у зв`язку з його суворістю та невідповідністю призначеного покарання особі її підзахисного. Вважає, що суд призначив ОСОБА_7 надто суворе покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, не врахувавши те, що останній визнав себе винуватим у скоєному ним хуліганстві, є особою молодого віку, займається суспільно корисною працею, позитивно характеризується, відсутність претензій зі сторони потерпілого. Просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 25.03.2015 року, ОСОБА_7 , засуджено за ч.2ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 29 серпня 2013 року, приблизно в 00 год. 20 хв. в більярдному залі готельно-розважального комплексу "СІС", що знаходиться по проспекту Дружби, 29 у м. Нововолинську, діючи спільно з особою, яка засуджена вироком Нововолинського міського суду 16 жовтня 2014 року, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю і виразилось у спільній демонстративно-непристойній поведінці, а саме вимогах до бармена подати безоплатно алкоголь, стуканням по барній стійці, ігноруванні зауважень бармена та викликаного нею охоронця ОСОБА_9 припинити порушення порядку, поєднаних з нецензурними звертаннями і висловлюваннями в їх адресу та демонстрації своєї зверхності, шляхом виявлення грубої фізичної сили. Крім того, вчинення бійки з охоронцем ОСОБА_9 , в результаті якої останньому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, а також перевернуто меблі та пошкоджено стаціонарний телефон марки "Thomson-RS28260ge6-A" на суму 250 грн. і монітора зчитувача карт марки "Aegis" на суму 300 грн., заподіявши ГРК "СІС" майнову шкоду на загальну суму 550 грн. В результаті хуліганських дій було припинено роботу закладу та порушено режим відпочинку відвідувачів, які вимушено його залишили.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, думку прокурора, про законність вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши надані матеріали щодо особи обвинуваченого, які не були досліджені у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням, тому, відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братись до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Проте, місцевим судом ці вимоги закону у повній мірі дотримані не були.
Як вбачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд виходив насамперед із тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та те, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, не працює та раніше судимий за вчинення корисливого злочину та злочину у сфері громадської безпеки.
Водночас, як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , відповідно до ст. 89 КК України, не має судимості про що вірно суд вказав у вступній частині вироку, оскільки судимість є погашеною. А суд, зазначаючи у мотивувальній частині вироку, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливого злочину та злочину у сфері громадської безпеки, тим самим допустив суперечності у вироку.
Як видно з характеристики за місцем проживання, скарг і нарікань на поведінку ОСОБА_7 від сусідів і членів його сім`ї не надходило, тому ці дані свідчать, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, а не посередньо як зазначив суд. Крім того, з позитивної сторони ОСОБА_7 характеризується за місцем співпраці на підприємстві «Сан-Фрут» в Республіці Польща та за місцем фактичної роботи, що підтверджується характеристикою наданою вказаним підприємством, довідкою Милятинської сільської ради та характеристикою за місцем проживання.
Згідно носія інформації, ОСОБА_7 у судовому засіданні визнав себе винуватим у скоєнні хуліганських дій, покаявся у вчиненому, та дав показання щодо обставин скоєння ним кримінального правопорушення, лише заперечив заподіяння ним тілесних ушкоджень охоронцю ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 визнав себе винуватим та розкаявся у вчиненому, даючи пояснення по скарзі і у суді апеляційної інстанції.
Наведене підтверджує про щире каяття обвинуваченого у вчиненні ним злочину і є обставиною, що пом`якшує покарання.
Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, з часу вчинення ним злочину пройшло майже два роки і останній будь - яких правопорушень не вчинив, працює ні потерпілий, ні представник приватного підприємства ГРК «СІС» претензій матеріального характеру до ОСОБА_7 не мають, а потерпілий ОСОБА_9 не наполягав на суворому покаранні.
Не взяв суд до уваги і ступінь участі ОСОБА_7 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, а саме те, що ініціатором хуліганських дій був ОСОБА_10 , який засуджений вироком Нововолинського міського суду від 16.10.2014 року до одного року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання призначене ОСОБА_10 як ініціатору і виконавцю вчинення злісного хуліганства та призначене покарання у виді одного року обмеження волі ОСОБА_7 свідчити про порушення принципу співмірності покарання співучасників злочину, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі захисником.
Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, його участь у скоєному, вищенаведені позитивні дані про особу останнього, який працює, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин протилежного змісту, апеляційний суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, яке йому призначене судом першої інстанції, із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3,4 ст.76 КК України.
Отже, вирок Нововолинського міського суду від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , відповідно до вимог п.1ч.1ст.408 КК України, слід змінити, застосувавши ст.75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Таке покарання буде відповідати вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, а покладені на нього обов`язки дозволять здійснювати контроль з боку органів кримінально виконавчої інспекції за поведінкою останнього.
З вищенаведених підстав апеляційна скарга захисника підлягає до задовольняння.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 25 березня 2015 року, щодо ОСОБА_7 змінити.
Залишити ОСОБА_7 покарання призначене судом першої інстанції за ч.2ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 ( один ) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 ( двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3