Справа №489/268/15-к 13.02.2015 13.02.2015 13.02.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2015 року про накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, проживає у АДРЕСА_1 ,
- підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Підозрювана просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ММУ УМВС ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 . Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , з тимчасовим позбавленням підозрюваної можливості відчужувати її до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та постановленою з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, слідчим суддею не оцінено і не зазначено в ухвалі розмір спричиненої шкоди, вартість майна, на яке накладено арешт, співмірність розміру позовних вимог і арештованого майна, наявність ризиків щодо зникнення або втрати майна, достатність доказів вчинення кримінального правопорушення.
Зазначає, що їй невідомо розмір заявлених позовних вимог, оскільки їй не вручалися та не направлялися позовні вимоги будь-яких осіб. Але, виходячи з повідомлення про підозру, вважає, що розмір заявленої шкоди не відповідає вартості квартири, на яку накладено арешт. Тому вважає, що обраний вид забезпечення є явно не співрозмірним із заявленими позовними вимогами.
Посилається на те, що весь матеріал кримінального провадження, за яким накладено арешт на квартиру складається з допиту заявників, протоколу обшуку в квартирі та повідомлення про підозру. При цьому її не допитано в якості підозрюваної, не проведено одночасно допиту з потерпілими, будь-які докази на вчинення нею кримінального правопорушення відсутні.
Вказує, що ризики втрати майна, які унеможливлюють задоволення позовних вимог, ні в клопотанні слідчого ні в ухвалі судді не зазначені. Просить врахувати, що її квартира знаходиться в іпотеці банку, є залоговим майном, яким без згоди банка вона розпорядитись не може. При таких обставинах будь-які ризики розпорядженням майном є необґрунтованими.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
СВ Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України, стосовно заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Слідчий ОСОБА_8 звернулась до із клопотанням про арешт майна підозрюваної, а саме квартири АДРЕСА_2 з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав, що потерпілими у кримінальному провадженні подані цивільні позови про відшкодування заподіяної шкоди, що дає підстави для накладення арешту на майно підозрюваної. Крім того, зазначив, що ним враховано наявність доказів на підтвердження вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для інших осіб. В зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідно застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , у вигляді заборони розпоряджатися нею будь-яким чином.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
ОСОБА_5 пред`явлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України, стосовно заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Як вірно зазначив слідчий суддя, ця підозра є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на показаннях потерпілих та допитаних свідків, які вказали на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила злочини, що позбавляє підстав доводи апелянта з цього приводу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі подали цивільні позови про відшкодування заподіяної шкоди, що спростовує доводи підозрюваної в цій частині.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Отже, задовольняючи клопотання, слідчий суддя дотримався вимог ч.3 ст. 170 КПК України, наклавши арешт на належне підозрюваній майно - кв. АДРЕСА_2 , з метою забезпечення заявлених цивільних позовів.
Враховуючи розмір заявленої потерпілими шкоди, не є слушними доводи апелянта про неврахування слідчим суддею співмірності розміру позовних вимог і арештованого майна, наявність ризиків щодо зникнення або втрати майна.
Хоча належне підозрюваній майно квартира, є предметом іпотеки за кредитним договором, укладеним 04.06.2008 року між ОСОБА_5 та «Ерсте Банком», але ж ця обставина не є перешкодою для накладення арешту на це майно з метою забезпечення заявлених цивільних позовів по даному кримінальному провадженню.
Відсутні жодні підстави вважати ухвалу слідчого судді необґрунтованою чи постановленою з порушенням норм процесуального права, на що вказує апелянт.
З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2015 року у відношенні ОСОБА_5 про накладення арешту на її майно - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: