Справа № 11-172/08 Головуючий в І
інстанції Сівчук А.Є.
ст.119 ч.1 КК України Доповідач в апеляційній
інстанції Олексюк Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 04
квітня 2008 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Волинської області у складі:

головуючого судді - Олексюка Я.М.,

суддів - Матата О.В., Опейди В.О.,

за участю прокурора - Старчука В.М.,

захисника -ОСОБА_3,

громадського захисника - ОСОБА_2,

засудженого - ОСОБА_1.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора
м.Луцька Воробія О.П. на вирок Луцького міськрайонного суду від 04 лютого 2008
року, яким

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого
,-

засуджено за ст.119 ч.1 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишено попередній - тримання від вартою.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 08 серпня 2007 року.

По справі вирішено долю речових доказів та із засудженої стягнуто судові
витрати.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних
справах Апеляційного суду Волинської області, -

В С
Т А Н
О В И
Л А :

За вироком суду
ОСОБА_1визнаний винним у тому, що 06 серпня 2007 року близько 23 год. 30 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1,
під час конфлікту, що виник між ним та потерпілим ОСОБА_4., умисно, наніс
останньому удар кулаком в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав, при цьому,
під час падіння вдарився головою об газову плиту, отримавши закриту
черепно-мозкову травму, що супроводжувалась забоєм головного мозку із
крововиливами під м'яку мозкову оболонку та речовину мозку, від якої
ІНФОРМАЦІЯ_2року ОСОБА_4. помер.

В поданій на вирок апеляції
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом I інстанції вважає, що судом безпідставно
перекваліфіковано дії ОСОБА_1. із ст.121 ч.2 КК України на ст.119 ч.1 КК
України та за цією статтею обрано надто м'яке покарання, оскільки при
кваліфікації дій засудженого не враховано умислу, який був спрямований на
нанесення тілесних ушкоджень, кількість, характер та локалізацію таких
ушкоджень, а при призначенні покарання особу винного та тяжкість вчиненого ним
злочину.

В своєму запереченні на апеляцію засуджений ОСОБА_1погоджуються з висновками
суду щодо доведеності вини та кваліфікації його дій, просить вирок суду
залишити без зміни.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, міркування прокурора,
який просив задовольнити апеляцію, скасувавши вирок суду I інстанції та
постановити свій новий вирок апеляційним судом, пояснення засудженого ОСОБА_1.
та його захисникаОСОБА_3, громадського захисника ОСОБА_2. , які просили вирок
залишити без змін, застосувавши до нього ст.75 КК України.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції прокурора
доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція прокурора до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, висновки суду першої
інстанції про винність ОСОБА_1. у вчиненні злочину за обставин, встановлених
судом і викладених у вироку, обґрунтовані наявними в матеріалах справи
доказами, у тому числі ретельно перевіреними в судовому засіданні та об'єктивно
оціненими у вироку показаннями самого засудженого.

Так, засудженийОСОБА_1., як
на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні пояснював, що між потерпілим
і ним до останнього випадку були нормальні стосунки і цього разу між ними
відбулася звичайна сварка на ґрунті вживання спиртних напоїв, під час якої він
наносив рукою удари потерпілому в обличчя. Оскільки потерпілий був п'яний, він
впав, а падаючи вдарився головою об край газової плити. Ногами ударів в область
голови потерпілому не наносив.

Доказів, які б спростовували
такі покази засудженого у справі відсутні.

Ці показання засудженого, не
суперечать висновку судово-медичної експертизи, згідно яким смерть потерпілого
настала від заритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась забоєм
головного мозку із крововиливами під м'яку мозкову оболонку та речовину мозку.
Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою
поверхнею.

З аналізу показань свідків
ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8 підтверджується показання засудженого, що
між ним та потерпілим були нормальні стосунки, однак вони часто вживали спиртні
особи.

Таким чином, тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась
забоєм головного мозку із крововиливами під м'яку мозкову оболонку та речовину
мозку були не безпосереднім наслідком заподіяного засудженим удару в обличчя
потерпілого, а результатом падіння останнього і удару головою об твердий
предмет, що засуджений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати.

Отже, в даному випадку, мало
місце не умисне, а необережне заподіяння тілесних ушкоджень, а тому суд вірно
перекваліфікував дії засудженого з ст.121 ч.2 КК України на ст.119 ч.1 КК
України.

А тому посилання прокурора на
безпідставність перекваліфікації дій засудженого є невмотивованою.

Що стосується нанесення
потерпілому умисних тілесних ушкоджень середньої важкості та легких тілесних
ушкоджень, то суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував усе за ч.1 ст.119
КК України, оскільки заподіяння кількох видів тілесних ушкоджень, частина з
яких призвела до смерті потерпілого, а інші не перебувають у причинному зв'язку
з останньою, вчинене має бути кваліфіковано за статтею КК України, яка
передбачає відповідальність за найбільш тяжкий їх вид, тобто необережне
вбивство.

Призначаючи покарання
засудженому ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65
КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу
та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Як вбачається з матеріалів
справи, засуджений ОСОБА_1позитивно характеризується по місцю проживання, на
утримані має неповнолітню дитину, вчинив злочин середньої тяжкості та вперше
притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1визнав вину
у вчиненні необережного вбивства, з'явився із зізнанням і розкаявся у
вчиненому, добровільно відшкодував спричинені ним збитки.

Врахувавши практично і всі обставини, на які посилається в апеляції
помічник прокурора м.Луцька, суд призначив останньому покарання, яке є
необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових
злочинів.

За таких обставин, підстав
для скасування вироку у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального
закону та невідповідністю призначеного покарання, внаслідок м'якості, про що
ставить питання в апеляції прокурор, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст.365, 366 КПК України колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області ,-

У Х
В А Л
И Л А :

Апеляцію
помічника прокурора м.Луцька залишити без задоволення, а вирок Луцького
міськрайонного суду від 04 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий /-/ Олексюк Я.М.

Судді /-//-/ Матат О.В., Опейда В.О.

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Волинської області
Я.М.
Олексюк