Кримінальне провадження № 1-кп/760/440/15
№760/4088/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене 07.01.2015 року до ЄРДР за № 0000114, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, такого, який працює неофіційно охоронником на Хладокомбінаті, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 07.01.2015 року, приблизно о 05 годині 05 хвилин, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані стомлення, чим грубо порушив п.п. 2.9 «б» Правил дорожнього руху України, рухався в темну пору доби по прямій горизонтальній ділянці дороги, асфальтобетонного сухого покриття проїзної частини проспекту Відрадного в м. Києві, зі сторони вулиці Лебедєва - Кумача в напрямку бульвару Івана Лепсе, в середній смузі руху, де дорога має три смуги руху в попутному напрямку та три смуги руху в зустрічному напрямку, розділені дорожньою розміткою 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху України. Наближаючись до будинку №27 по проспекту Відрадному, водій ОСОБА_7 під час руху, перебуваючи в стомленому стані, заснув за кермом автомобіля, при цьому втратив можливість керувати ним, змінив напрямок руху ліворуч, перетнувши дорожню розмітку 1.3 ПДР України, виїхав на смуху зустрічного руху та здійснив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на перешкоду, а саме електроопору №13, яка розміщена з лівого боку за межами проїзної частини, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 підпункти «б», «д», 2.9 «б», 10.1 та 11.4 ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , яка знаходилась на задньому сидінні з лівої сторони, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 159/е від 03.02.2015 року, встановлено, що у ОСОБА_6 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого стегна: уламковий перелом середньої третини діафізу лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); рана (визначена клінічними лікарями як скальпована) у ділянці чола. Вказані тілесні ушкодження в сукупності відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно до п.п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Згідно висновку авто-технічної експертизи № 62/ат від 19.02.2015 року, в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 10.1, 11.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду, шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, але вбачається невідповідності вимогам пунктів 10.1, 11.4 ПДР України. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам пунктів 10.1, 11.4 ПДР України.

Під час руху водій автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:
- 1.5 ПДР України, згідно якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- 2.3. «б» ПДР України, згідно якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- 2.3 «д» ПДР України, згідно якого: «водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

- 2.9 «б» ПДР України, згідно якого: «водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу»;

- 10.1. ПДР України, згідно якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

- 11.4. ПДР України, згідно якого «на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги».

Порушення водієм автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», «д», 2.9 «б», 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при обставинах, що викладені у фабулі даного вироку, визнав повністю та показав, що 07.01.2015 року, приблизно о 05 год. 05 хв., керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби, по проспекту Відрадному в м. Києві, зі сторони вулиці Лебедєва - Кумача, в напрямку бульвару Івана Лепсе, в середній смузі руху, де дорога має три смуги руху, та, наближаючись до будинку №27 по проспекту Відрадному, перебуваючи в стомленому стані, заснув за кермом автомобіля, при цьому, втратив можливість керувати ним. Як наслідок, змінив напрямок руху ліворуч, перетнувши дорожню розмітку, виїхав на смуху зустрічного руху та здійснив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на перешкоду, а саме електроопору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир його автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , яка знаходилась на задньому сидінні з лівої сторони, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

При цьому, щиро кається у вчиненому, повністю визнає усі обставини кримінального правопорушення, викладенні в його обвинуваченні. Також, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, встановлених в ході досудового розслідування. Зазначив суду, що жалкує про те, що сталося.

Крім того, щодо розміру заподіяних збитків вказав, що цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_6 в результаті дорожньо-транспортної пригоди на суму 195 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на суму 10 000 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат на допомогу адвоката, заявлений представником потерпілої під час досудового розслідування кримінального провадження, визнає частково в частині завданого матеріального збитку витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 в сумі 4 000 грн., які він відшкодував останній. В іншій частині заявлених позовних вимог, вказав на його необґрунтованість та заявлені позовні вимоги саме на таку суму не відповідають дійсним обставинам провадження, а суму моральної шкоди, заявлену потерпілою, вважає завищеною. Також зазначив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ СК «Провідна».

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам провадження і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Обвинуваченому ОСОБА_7 та іншим учасникам процесу роз`яснені та зрозумілі суть обвинувачення та обставини провадження. Як пояснив ОСОБА_7 , під час досудового слідства та в суді він давав показання правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає вину у вчиненні злочину, щиро кається.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , так як немає жодного сумніву в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 , визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, працює неофіційно, раніше не судимий, осудний, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Щире розкаяння у вчиненому та визнання вини судом визнаються як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку державного обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відношення до вчиненого, а також враховуючи те, що вчинений ним злочин віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, враховуючи відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, враховуючи також думку потерпілої, яка просила не позбавляти останнього волі, суд дійшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, крім зазначених вище обставин, враховує та бере до уваги його щире каяття, його відношення до вчиненого, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності та приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому основного покарання у вигляді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому такий вид та покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідне й достатнє для його перевиховання та виправлення, які можливі без ізоляції від суспільства, та попередження нових злочинів, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але і особі обвинуваченого, буде відповідати цілям покарання.

Вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, заявлений під час досудового розслідування, зі змінами та доповненнями, заявленими під час судового розгляду провадження (а.с. 82-86), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Під час судового розгляду провадження було встановлено те, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (поліс № АС/5164776), та відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» частина обґрунтованих витрат потерпілої має бути відшкодована останній за рахунок страхової виплати.

Згідно зі ст. 128 КПК України, ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідальність страховика обмежена положеннями закону у сфері страхування Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Тобто, витрати на лікування мають бути підтверджені належними та допустимими доказами по справі, зокрема фіскальними, товарними чеками, квитанціями. Необхідність здійснення даних витрат має бути підтверджена медичним закладом, виписками з історії хвороби/амбулаторної карти, рекомендаціями, рецептами, тощо.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення Закону, вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої на суму 23 066 грн. 19 коп., в рахунок відшкодування регламентної виплати, як розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, суд, виходячи з положень цивільного законодавства та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає дану шкоду не обґрунтованою позивачем, не підтверджену належним чином. Письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме виписка з медичної картки, листки непрацездатності, квитанції, тощо не підтверджені відповідним медичним закладом. Отже, такі витрати не можуть бути відшкодовані за рахунок ПрАТ «СК «Провідна» у межах укладеного полісу № АС/5164776, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити повністю. З цих же підстав суд не приймає заперечення ОСОБА_7 про відшкодування 4 000 грн. в рахунок відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди.

Так само не підлягають задоволенню як безпідставні, вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на суму 9 675 грн. 57 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої за період тимчасової втрати працездатності потерпілої, оскільки згідно вимог ст. 25 зазначеного Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Потерпілою надано довідку про доходи, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, однак час втрати працездатності не підтверджений медичним закладом.

Вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно Полісу № АС/5164776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_7 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 100 000 (сто тисяч) гривень (а.с. 137), відповідно 5 відсотків якої складає 5 000 гривень. Тому враховуючи дані положення Закону, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 195 000 грн., суд приходить до висновку про його часткове задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами, розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала закриту травму лівого стегна: уламковий перелом середньої третини діафізу лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); рану (визначену клінічними лікарями як скальпована) у ділянці чола, перенесла операцію, тривалий час перебувала на лікуванні та на лікарняному, її психологічний та фізичний стан погіршився, змінився звичайний для неї спосіб життя.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд, враховуючи глибину, обсяг і характер душевних та психічних страждань потерпілої ОСОБА_6 , характер її немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попередньо стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_6 до 20 000,00 грн.

Що стосується вимог потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 в частині стягнення на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд, виходячи з вимог чинного законодавства, приходить до висновку, що вони є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011 року, який набрав чинності 01.01.2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем (потерпілою ОСОБА_6 ) надано суду в підтвердження своїх вимог як докази: копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 від 20.02.2015 року (а.с. 38), договір про надання послуг адвоката та консультаційних послуг № б/н від 20.02.2015 року (а.с. 36-37).

Таким чином, виходячи з наведеного, такі витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження того, що такі витрати на оплату правової допомоги були понесені позивачем (потерпілою ОСОБА_6 ), також суду в підтвердження своїх вимог про стягнення витрат на правову допомогу не надано акту прийому передачі наданих юридичних послуг. Всіх необхідних реквізитів прибуткового касового ордеру, яким оформляється надходження готівкових грошових коштів безпосередньо за надання юридичних послуг адвокатом, надана квитанція не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у зв`язку з проведенням автотехнічної експертизи, слід покласти на ОСОБА_7 .

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, передбаченого ст. 177 КПК України, до набрання вироком законної сили судом не встановлено, клопотань з даного приводу від учасників провадження не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_6 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині заявлених позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у зв`язку з проведенням автотехнічної експертизи, в сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки.

Речові докази:

- автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , - залишити в користуванні ОСОБА_8 , як власника.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: