Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/572/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000702 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, не працюючого такого, що не має судимості,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 786 грн. 24 коп. судові витрати за проведення судових експертиз.
Вирішено питання про долю речових доказів по справі.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, за таких обставин.
На початку жовтня 2014 року (точний час вчинення кримінального правопорушення не встановлено) ОСОБА_7 , з приміщення домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку мобільного телефону «NOKIA-1208», вартість якого становить 205 грн.
Крім того, в ніч з 12.01.2015 року на 13.01.2015 року (точний час вчинення кримінального правопорушення не встановлено) ОСОБА_7 з території домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , через незачинені двері, проник в приміщення споруди сільськогосподарського призначення де з загороди вчинив крадіжку двох кролів однорічного віку, вартість кожного з яких становить 200 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 400 грн.
Крім цього, в ніч з 15.01.2015 року на 16.01.2015 року (точний час вчинення кримінального правопорушення не встановлено) ОСОБА_7 з магазину розташованого за адресою АДРЕСА_1 , вчинив крадіжку особистого майна потерпілого ОСОБА_10 на суму 1292 грн. 30 коп.
Крім того, в ніч з 02.02.2015 року на 03.02.2015 року (точний час вчинення кримінального правопорушення не встановлено) ОСОБА_7 з того ж магазину розташованого за адресою АДРЕСА_1 , вчинив крадіжку особистого майна потерпілого ОСОБА_10 на суму 1268 грн. 55 коп.
Також, в період з 10 по 20 січня 2015 року, (точний час вчинення кримінального правопорушення не встановлено) ОСОБА_7 , з будинку домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 , що розташоване за адресою АДРЕСА_4 , вчинив крадіжку особистого майна потерпілого на суму 3070 грн. 00коп.
Крім того, в ніч з 24.01.2015 року на 25.01.2015 року (точний час вчинення кримінального правопорушення не встановлено) ОСОБА_7 з приміщення споруди сільськогосподарського призначення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , скоїв крадіжку особистого майна потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 370 грн.
У своїй апеляційній скарзі та доповнені до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та застосувавши ст. 69, 75 КК України призначити йому більш м`яке покарання з іспитовим строком.
Вважає вказаний вирок районного суду занадто суворим, який є таким, що не відповідає його особі та тяжкості вчиненого ним діяння.
Також зазначає, що районним судом не враховано таких обставин, що пом`якшують покарання, а саме - визнання вини, наявність на утриманні малолітніх дітей та вагітної дружини, позитивні характеристики з місця проживання, а також те, що потерпілі не мають до нього матеріальних претензій, а тому призначене йому покарання не відповідає його особі та є явно несправедливим через суворість і підлягає зміні в бік пом`якшення.
Заслухавши доповідача,думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду, у зв`язку з чим під час судового слідства вони судом не перевірялися, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно і поєднане з проникненням в інше приміщення,а тому правильно кваліфікував його дії за ч.1 і ч.3 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а саме що він скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, характеризується по місцю проживання посередньо, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин районний суд правильно дійшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк, обґрунтовано призначивши йому фактично мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.3 ст. 185 КК України.
Тобто вид та розмір призначеного йому покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині того, що судом першої інстанції не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме - визнання вини, наявність на утриманні малолітніх дітей, вагітної дружини, позитивні характеристики з місця проживання, а також і те, що потерпілі не мають до нього матеріальних претензій, а тому призначене йому покарання не відповідає його особі та є явно несправедливим через його суворість, оскільки як вбачається з оскарженого вироку суду, районним судом при призначенні покарання ОСОБА_7 в повній мірі враховані обставини,які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, належним чином враховано районним судом і дані про особу обвинуваченого, який згідно характеристик з місця проживання, характеризується посередньо, проживає разом з матір`ю та дружиною ОСОБА_13 , ніде не працює, а двох малолітніх дітей, про наявність яких на утриманні вказує у своїй апеляції обвинувачений, із сім`ї ОСОБА_7 вилучено (а.п.51,177), що підтвердив і сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи на підтвердження того, що дружина обвинуваченого вагітна, що підтвердив і сам ОСОБА_7 в апеляційному суді, пояснивши що протягом останнього часу, а саме вже більше одного року, він з дружиною фактично не проживає, а тому комісія у справах дітей на початку цього року вилучила у них двох малолітніх дітей.

З приводу його доводів, що потерпілі не мають до нього матеріальних претензій слід вказати на те, що як видно з обвинувальних актів та долучених до них матеріалів кримінального провадження, матеріальну шкоду відшкодовано лише потерпілому ОСОБА_8 , якому повернуто органом досудового слідства викрадений у нього мобільний телефон, який 04.12.2014 року вилучено в ході огляду домоволодіння ОСОБА_14 (а.п.12,17,28,80), та частково потерпілому ОСОБА_10 , а саме 03.02.2015 року йому повернуто працівниками міліції продукти харчування викрадені у нього з магазину в ніч на 03.02.2015 року (а.п.83-86), проте іншим потерпілим шкода взагалі не відшкодована, про що прямо зазначено в обвинувальному акті (а.п.205), і вони дійсно цивільні позови не заявляли, але це не пов`язано з тим, що обвинувачений добровільно відшкодував їм заподіяну шкоду.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положення п.2 ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання визнається саме добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоду. Тому, суд першої інстанції правильно не врахував вказану обставину, як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено ОСОБА_7 вид та розмір покарання, а тому відсутні підстави для призначення йому більш м`якого покараннята застосування до нього вимог ст.ст. 69, 75 КК України, як того просить у своїй апеляції сам обвинувачений.
Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства у справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2015 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2