Справа № 164/633/15-к
п/с 1-кп/164/50/2015
Категорія: 57
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000129 від 24 березня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, умисно вчинив дії, спрямовані на ухилення від призову за мобілізацією до лав Збройних Сил України в умовах, що розпочалися або передбачаються, воєнних дій, які створюють серйозну загрозу для безпеки держави у сфері оборони.
Так, ОСОБА_4 , будучи згідно рішення військово-лікарської комісії (довідка № 26/99 від 23 січня 2015 року) визнаним придатним до військової служби за графою II Розладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони Україну № 402 від 14 серпня 2008 року, та не маючи відповідно до ст. 23 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію правових підстав на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, 23 січня 2015 року під розпис отримав повістку про виклик на 9 год. 00 хв. 21 березня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_1 , для призову на військову службу під час мобілізації, при цьому був письмово попереджений посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 336, 337 КК України.
В подальшому, ОСОБА_4 умисно, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, в порушення ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року „Про часткову мобілізацію, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та розуміючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи належним чином завчасно попередженим про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 , всупереч наказу № 53 від 21 березня 2015 року, виданого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухилився від призову за мобілізацією, оскільки без поважних на те причин не прибув у визначений в повістці день та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби по частковій мобілізації, в зв`язку з чим не був направлений до 184 НЦ військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), що у АДРЕСА_3 .
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
Під час досудового розслідування 25 травня 2015 року між ст. прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000129, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, зобов`язувався співпрацювати з прокуратурою Маневицького району Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому злочинів. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням і встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ст. 336 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між ст. прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 травня 2015 року, укладену між ст. прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000129 від 24 березня 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначивши покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1