Справа №: 1-22/10
ВИРОК

Іменем України

"13" січня 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Куковенкова С.В.

при секретарі Касаткіній Я.О.,Стасенко Ю.С.

з участю прокурора Рубана В.В.

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобовязаного, одруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, за ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2; ст.ст. 27 ч. 2, 353; ст. 146 ч. 3; ст. 119; ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3; ст. 189 ч. 2; ст. 146 ч. 2; ст. ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розведеного, військовозобовязаного, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого, за ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2; ст. ст. 27 ч. 2, 353; ст. 146 ч. 3; ст.ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3; ст. 189 ч. 2; ст. 146 ч. 2; ст.ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли незаконне позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки смерть ОСОБА_4; незаконне позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, відносно ОСОБА_5; вимагання - вимогу передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб відносно ОСОБА_5; співучасть у самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь відносно ОСОБА_4; співучасть у самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь відносно ОСОБА_5; співучасть у порушенні недоторканості житла із застосуванням насильства до ОСОБА_4; співучасть у порушенні недоторканості житла із застосуванням насильства до ОСОБА_5; співучасть у незаконному заволодінні паспортом ОСОБА_5; співучасть у залишенні в небезпеці ОСОБА_4

ОСОБА_2, крім цього, скоїв вбивство ОСОБА_4 через необережність.

Злочини вчинені при наступних обставинах.

04.08.2008 року, близько 19 години, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 з мотивів помсти, який виник на підставі побиття його матері - ОСОБА_6, яке мало місце 04.08.08 року, громадянином ОСОБА_4, на автомобілі ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, яким розпоряджався ОСОБА_2 на підставі доручення, приїхали з м. Олександрії до сел.. Димитрове Кіровоградської області, вул. Жовтнева, 27, де проживав ОСОБА_4 Хвіртка до подвіря була закрита. На їхні оклики ніхто не відповідав. ОСОБА_2, у співучасті з ОСОБА_3, усвідомлюючи, що діють протиправно і незаконно проникають до житла ОСОБА_4 без мотивованого рішення суду та за відсутності згоди власника цього будинку, діючи з прямим умислом, після того як ОСОБА_3 переліз через хвіртку і відкрив її, проникли таким чином на подвіря та не санкціоновано зайшли в будинок, двері якого були відчинені, де проживав ОСОБА_4 Знаходячись протиправно в будинку, ОСОБА_2 у співучасті з ОСОБА_3, почали погрожувати ОСОБА_4 розправою. Незважаючи на вимоги господарів будинку ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинути їх житло, ОСОБА_2 застосував до потерпілого насильницькі дії, які виразились в завдані йому, з мотивів помсти за побиття ОСОБА_4 його матері, удару рукою в область тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця грудної клітини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 насильно примусили одягтися ОСОБА_4 проти його волі та силоміць вивели його з будинку, посадили в зазначений вище автомобіль і на автомобілі відвезли до м. Олександрії. Біля прохідної ЗАТ «Оболонь», вони отримавли підтвердження ОСОБА_6 про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Після цього, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 удар ногою по голові, коли потерпілий сидів у машині автомобілю на задньому сидінні за сидінням водія. Від удару ногою ОСОБА_4 вдарився правою стороною голови о стійку кузову автомобілю та отримав субарахноідальний крововилив в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа. Після цього, насильно утримуючи, проти його волі, не випускаючи ОСОБА_4 з автомобіля, вивезли його до лісосмуги, де залишили в безпорадному стані, від чого настала смерть ОСОБА_4

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 у співучасті з ОСОБА_3 07.08.08 року, близько 19 години, маючи намір зясувати і вияснити усі обставини побиття ОСОБА_6 громадянином ОСОБА_5, яке мало місце 04.08.08 року в сел.. Димитрове м. Олександрія Кіровоградської області, з мотиву помсти на автомобілі НОМЕР_2 приїхали з м. Олександрії до с.м.т. АДРЕСА_1, де проживав ОСОБА_5 у своєї співмешканки ОСОБА_9 ОСОБА_2 у співучасті з ОСОБА_3, усвідомлюючи, що діють протиправно, незаконно проник до житла ОСОБА_9, без мотивованого рішення суду та за відсутності згоди власника квартири, проти волі останньої, діючи умисно, зайшли до квартири, де знаходився ОСОБА_5 При цьому, в квартирі ОСОБА_2 з ОСОБА_3 почали погрожувати ОСОБА_5 фізичною розправою за те, що він побив матір ОСОБА_2, застосували до потерпілого насильницькі дії, які виразились в завданні йому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 руками і ногами ударів по різним частинам тіла, що спричинило множинні синці і садна на тілі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього насильно забрали ОСОБА_5 проти його волі з квартири і на автомобілі відвезли до сел. Димитрове м. Олександрії Кіровоградської області, де знаходилась ОСОБА_6, щоб зясувати чи ОСОБА_5 їй 04.08.2008 року з ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження, яка в свою чергу підтвердила ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 її побив 04.08.08 року о 15 годині біля магазину в сел. Димитрове м. Олександрії.

Цими діями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 162 КК України, тобто співучасть у порушенні недоторканності житла незаконне проникнення до житла, вчинене з застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Одночасно з вчиненням порушення недоторканості житла, маючи за мету уникнути спротиву власників їх протиправному вторгненню в житло та викликати допомогу, для введення власників в оману, щодо свого дійсно злочинного наміру направленого на вчинення побиття та інших незаконних дій відносно ОСОБА_4, 04.08.08 року ОСОБА_2 в співучасті з ОСОБА_3, близько 19 години, після незаконного проникнення в будинок № 27 по вул. Жовтнева сел. Димитрове м. Олександрія Кіровоградської області, де проживав ОСОБА_4, самовільно присвоїли собі владні повноваження для вчинення суспільно небезпечних діянь. ОСОБА_4 та його престарілим батькам ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_7) і ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_8) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 представилися працівниками Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області та повідомили їм, що вони працівники міліції і забирають ОСОБА_4 до Олександрійського міського відділу УМВС і Кіровоградській області у звязку з тим, що він побив жінку. При цьому, використали фізичну силу, примусили ОСОБА_4 одягнутися. Після чого відвезли його на автомобілі НОМЕР_2 до прохідної ЗАТ „Оболонь м. Олександрії, де ОСОБА_6 підтвердила факт побиття її 04.08.2009 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 о 15 годині біля магазину в сел. Димитрове м. Олександрії

Дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по створенню у ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уяви в їх законності, були саме так і сприйняті вищевказаними особами.

Крім того, 07.08.08 року ОСОБА_2 в співучасті з ОСОБА_3, близько 19 години, незаконно проникнувши в квартиру АДРЕСА_2 с.м.т. Балахівка Петрівського району Кіровоградської області, де проживав ОСОБА_5, у своєї співмешканки ОСОБА_9, самовільно присвоїли собі владні повноваження для вчинення суспільно небезпечних діянь, незаконного позбавлення волі ОСОБА_5, незаконного заволодіння будь-яким способом його паспортом та вимагання у нього грошових коштів. При цьому ОСОБА_5 та його співмешканці ОСОБА_9 ОСОБА_2 з ОСОБА_3 представилися працівниками Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області та повідомили їм, що вони працівники міліції і забирають ОСОБА_5 до Олександрійського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області у звязку з тим, що він побив жінку. При цьому, застосували фізичну силу, примусили ОСОБА_5, проти його волі, одягнутися і вивели з квартири. Після чого відвезли його на автомобілі НОМЕР_2 до сел. Димитрове м. Олександрії Кіровоградської області, де знаходилася ОСОБА_6, щоб зясувати чи завдавав ОСОБА_5 їй 04.08.2008 року з ОСОБА_4 тілесні ушкодження, яка в свою чергу підтвердила ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 її побив 04.08.2008 року о 15 годині біля магазину в сел.. Димитрове м. Олександрії. Дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по створенню у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 уяви в їх законності, були саме так і сприйняті вищевказаними особами.

Цими діями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в співучасті скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ст. 353 КК України, а саме, співучасть у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаним із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Також, 04.08.2008 року близько 19 години, після незаконного проникнення в будинок № 27 по вул. Жовтнева сел. Димитрове м. Олександрії Кіровоградської області, де проживав ОСОБА_4 і самовільного присвоєння собі владних повноважень для вчинення суспільно небезпечних діянь, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 маючи намір незаконно позбавити волі ОСОБА_4 і забрати його з будинку для вияснення обставин побиття ним ОСОБА_6, представившись працівниками Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, повідомивши йому, що вони працівники міліції і забирають його до Олександрійського міського відділу міліції у звязку з тим, що він побив жінку. При цьому, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 застосували до нього фізичну силу, примусили ОСОБА_4 проти його волі одягнутися, при цьому ОСОБА_2 наніс йому удар рукою в область тулуба, спричинивши тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Застосовуючи до нього фізичну силу, шляхом утримання за руки ОСОБА_2 з ОСОБА_3 вивели ОСОБА_4 з будинку та посадили до автомобілю ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, яким користувався по довіреності ОСОБА_2 і відвезли до прохідної ЗАТ „Оболонь м. Олександрії, щоб показати його ОСОБА_6 , яка в свою чергу підтвердила ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що саме ОСОБА_4 її побив 04.08.08 року о 15 годині біля магазину в сел. Димитрове м. Олександрія. ОСОБА_2 з мотивів помсти за побиття своєї матері ОСОБА_4, не стримав свого негативного ставлення до останнього, наніс йому один удар ногою по голові справа. Від удару ОСОБА_4, який сидів в автомобілі на задньому сидінні зліва, вдарився головою о стійку кузову автомобіля лівою стороною голови, в результаті чого йому було спричинено закриту черепно-мозкову травму. Після цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, продовжуючи свої злочині дії направлені на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4, продовжуючи його незаконно утримувати і на автомобілі відвезли не додому і не до лікарні, спричиняючи йому біль і страждання від отриманих тілесних ушкоджень, а до лісосмуги, розташованої поблизу автодороги ОСОБА_4 - Знамянка напроти будинку № 149 вул. Знамянська м. Олександрії і залишили його там, поїхавши у своїх справах, де труп ОСОБА_4 був виявлений 07.08.08 року з тілесними ушкодженнями у вигляді: субарахноїдального крововиливу в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа, рани в лобній частині голови справа, множинних саден і синців на тілі.

Цими діями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли злочин, передбачений ч. 3 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом, яке супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, що спричинило тяжкі наслідки.

Одночасно після вчинення порушення недоторканості житла ОСОБА_4 та самовільного присвоєння владних повноважень під час незаконного позбавлення волі ОСОБА_4, 04.08.08 року близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_2 на автомобілі НОМЕР_2 привіз до прохідної ЗАТ „Оболонь м. Олександрії ОСОБА_4, де викликав ОСОБА_6 і вона підтвердила ОСОБА_2, що саме ОСОБА_4 її побив 04.08.2008 року о 15 годині біля магазину, розташованого в сел. Димитрове м. Олександрія. ОСОБА_2, з мотивів помсти за побиття своєї матері ОСОБА_4, не стримав своїх негативних емоцій до останнього, не передбачаючи, що від нанесення удару ногою по голові, ОСОБА_4 вдариться об стійку кузову автомобіля і в подальшому спричинене тілесне ушкодження потягне смерть потерпілого, наніс йому один удар ногою по голові справа, коли потерпілий сидів у машині автомобілю на задньому сидінні за сидінням водія. Від удару ногою ОСОБА_4 вдарився правою стороною голови о стійку кузову автомобілю та отримав субарахноідальний крововилив в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа. Після цього ОСОБА_2 відвіз ОСОБА_4 не додому і не до лікарні, а до лісосмуги, розташованої поблизу автодороги ОСОБА_4 Знамянка напроти будинку № 149 вул. Знамянська м. Олександрія. ОСОБА_2, цинічно насміхаючись над ОСОБА_4, зняв з нього брюки та туфлі та закинув їх у лісосмугу, щоб той добирався додому роздягнутим, а ОСОБА_4 самого залишив в лісосмузі, і поїхав у своїх справах. ОСОБА_4 від закритої черепно-мозкової травми: субарахноідального крововиливу в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа, отриманої біля прохідної ЗАТ «Оболонь», яку йому завдав ОСОБА_2, помер.

Цими діями, ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 119 КК України - вбивство, вчинене через необережність.

Крім того, 07.08.08 року близько 19 години, після незаконного проникнення в квартиру АДРЕСА_2 с.м. т. Балахівка Петрівського району Кіровоградської області, де проживав ОСОБА_5 і самовільного присвоєння собі владних повноважень для вчинення суспільно небезпечних діянь, ОСОБА_2 в співучасті з ОСОБА_3, маючи намір на здійснення вимагання грошових коштів в сумі 3000 грн. від ОСОБА_5 за побиття ОСОБА_6, в якості компенсації матеріальних і моральних збитків, привезли його на автомобілі НОМЕР_2 до квартири АДРЕСА_3, де незаконно заволоділи паспортом ОСОБА_5 під умовою його повернення після передачі їм грошових коштів в сумі 3000 грн.

Цими діями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 357 КК України, тобто співучасть у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

Також, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3, продовжуючи свою злочину діяльність направлену на вимагання грошових коштів в сумі 3000 грн. у ОСОБА_5 07.08.08 року, близько 22 години, знаходячись в сел. Димитрове м. Олександрії Кіровоградської області, після того, як заволоділи паспортом потерпілого, почали йому погрожувати фізичною розправою над ним, погрожуючи спричиненням тілесних ушкоджень та зверненням до міліції. ОСОБА_2 з ОСОБА_3 застосовували фізичну силу відносно ОСОБА_5, завдавши йому до 20 ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши йому множені синці і садни на тілі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи погрожувати фізичною розправою, ОСОБА_2 з ОСОБА_3, з метою залякування ОСОБА_5, щоб той надав їм кошти у сумі 3000 грн. застосували до нього фізичну силу і насильно, проти його волі, посадили в багажник автомобілю НОМЕР_2, перешкоджаючи його вільному пересуванню і відвіз до автостоянки „Лаванда, розташованої по вул. 6 Грудня, 135 м. Олександрії Кіровоградської області, де для доведення свого злочинного умислу на вимагання грошових коштів від ОСОБА_5 до кінця шляхом також психологічного тиску на ОСОБА_5. ОСОБА_2 з ОСОБА_3 вирішили утримувати його на автостоянці. Щоб ОСОБА_5 не втік, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 пристебнули його металевими наручниками до газопроводу в сторожці на автостоянці о 22 годині 07.08.08 року і утримували до 08 години 08.08.08 року.

Цими діями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, а саме, вимагання - вимогу передачі майна чи права на майно, вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

Одночасно з вчиненням порушення недоторканості житла, самовільного присвоєння владних повноважень, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом та вимаганням 07.08.08 року, близько 22 години, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на незаконне позбавлення волі ОСОБА_5 з метою вимагання у ОСОБА_5, грошових коштів в сумі 3000 грн. за побиття ОСОБА_6, в якості компенсації матеріальних і моральних збитків, знаходячись в сел. Димитрове м. Олександрії Кіровоградської області, після того як заволодів паспортом потерпілого, почали йому погрожувати фізичною розправою над ним, погрожуючи спричиненням тілесних ушкоджень та зверненням до міліції. Також, застосувавши фізичну силу, завдали ОСОБА_5 до 20 ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши йому множинні синці і садна на тілі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи погрожувати фізичною розправою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою залякування ОСОБА_5, щоб той надав їм кошти у сумі 3000 грн., застосували до нього фізичну силу і насильно, проти його волі, посадили його в багажник автомобілю НОМЕР_2, перешкоджаючи його вільному пересуванню і відвезли до автостоянки „Лаванда, розташованої по вул. 6 Грудня, 135 м. Олександрії Кіровоградської області. Для доведення свого злочинного умислу, направленого на незаконне позбавлення волі, щоб останній не втік від них і з ранку 08.08.08 року з ним піти до банківської установи, щоб потерпілий міг оформити кредит на своє імя на суму 3000 грн. і потім надав їм грошові кошти, ОСОБА_2 з ОСОБА_10 вирішили утримувати його на автостоянці, а щоб ОСОБА_5 не втік, ОСОБА_2 з ОСОБА_10 пристебнули його металевими наручниками до газопроводу в сторожці на автостоянці о 22 годині 07.08.08 року і утримували до 8 годин 08.08.2008 року, внаслідок чого потерпілий не міг вільно пересуватись на свій розсуд, справляти природні потреби та відчував фізичний біль від побиття.

Цими діями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом, яке супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

Одночасно після вчинення порушення недоторканості житла ОСОБА_4 та самовільного присвоєння владних повноважень під час незаконного позбавлення волі ОСОБА_4, 04.08.08 року близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_2 у співучасті з ОСОБА_3 на автомобілі НОМЕР_2 привезли до прохідної ЗАТ „Оболонь м. Олександрії ОСОБА_4, де викликали ОСОБА_6 і вона підтвердила ОСОБА_2, що саме ОСОБА_4 її побив 04.08.08 року о 15 годині біля магазину, розташованого в сел. Димитрове м. Олександрії. ОСОБА_2, з мотивів помсти за побиття своєї матері ОСОБА_4, не стримав своїх негативних емоцій до останнього, не передбачаючи, що від нанесення удару ногою по голові, ОСОБА_4, який знаходився в автомобілі, вдариться об стійку кузову автомобіля і в подальшому спричинене тілесне ушкодження потягне смерть потерпілого, наніс йому один удар ногою по голові зліва, коли потерпілий сидів у машині автомобілю на задньому сидінні за сидінням водія. Від удару ногою ОСОБА_4 вдарився головою о стійку кузову автомобілю та отримав субарахноідальний крововилив в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа. Після цього ОСОБА_2, у співучасті з ОСОБА_3, продовжуючи протиправно утримувати потерпілого, відезли ОСОБА_4 не додому і не до лікарні, а до лісосмуги, розташованої поблизу автодороги ОСОБА_4 Знамянка напроти будинку № 149 вул. Знамянська м. Олександрія, де цинічно насміхаючись над ОСОБА_4, ОСОБА_2 зняв з нього брюки та туфлі та закинув їх у лісосмугу, щоб той добирався додому роздягнутим, а самого ОСОБА_4 ОСОБА_2 у співучасті з ОСОБА_3 розуміючи, що після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 самостійно не в змозі вжити заходів до самозбереження та подбати про себе, оскільки через черепно-мозкову травму, отриману від удару ОСОБА_2 не в повній мірі, на той час, віддавав звіт своїм діям, залишили в лісосмузі і поїхали у своїх справах. ОСОБА_2 з ОСОБА_3 завідомо залишили ОСОБА_4 без допомоги, незважаючи на те, що останній перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження і ОСОБА_2 сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. ОСОБА_4 від закритої черепно-мозкової травми: субарахноідального крововиливу в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа, отриманої біля прохідної ЗАТ «Оболонь», яку йому завдав ОСОБА_2, помер на тому місці, де був залишений ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Цими діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 135 КК України, тобто співучасть у залишенні в небезпеці - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 визнав себе повністю винним у скоєнні необережного вбивства ОСОБА_4, у вчиненні інших інкримінованих йому злочинів винним себе не визнав та пояснив, що свою вину за ст.ст. 27 ч. 2, 162 ч.2 КК України по факту незаконного проникнення в житло ОСОБА_4 не визнає, тому що, коли вони з ОСОБА_3 та його батьком, підїхали до домоволодіння ОСОБА_4, хвіртка була зачинена, вони погукали хазяїв та почули чийсь голос, потім ОСОБА_3 переліз через хвіртку і відчинив її, потім він з батьком вільно зайшли в двір домоволодіння. Підійшли до будинку, двері в будинок були відкриті і вони постукали у вікно, почули голос з будинку. Потім зайшли до будинку, коли почули, що там хтось є. Зайшли у дім, в кімнаті побачили ОСОБА_4, він стояв в кімнаті біля дивану. ОСОБА_4 перебував в нетверезому стані та ледве тримався на ногах, в кімнаті був різкий запах «перегару», на обличчі у ОСОБА_4 було видно тілесні ушкодження Він запитав за що той побив його матір ОСОБА_6 У відповідь ОСОБА_4 почав виражатися нецензурною лайкою та почав рухатися на нього і він вдарив його один раз кулаком в грудну клітину, від удару, не втримавши рівноваги, так як перебував в нетверезому стані, ОСОБА_4 впав на диван, а потім сповз на підлогу. В помешкання ОСОБА_4 вони протиправно не проникали, бо голос, який вони чули з будинку, вважали дозволом для того, щоб зайти в будинок.

По факту того, що вони зайшли в житло ОСОБА_5 може пояснити, що співмешканка ОСОБА_5 сама їх впустила до квартири. ОСОБА_5 вони не били, той добровільно поїхав з ними до с. Димитрове м. Олександрії, для того, щоб ОСОБА_6 вказала, чи він її побив, чи ні.

За ст.ст. 27 ч. 2 353 КК України свою вину не визнає, тому що він працівником міліції не представлявся, в міліції ніколи не працював і взагалі ніякого відношення до правоохоронних органів не має. Батькам ОСОБА_4 ОСОБА_3 повідомив, що сина відвеземо до міліції, так як той побив жінку. Посвідчення працівника міліції він не показував, так як такого посвідчення в нього ніколи не було. Також він не бачив щоб показував посвідчення працівника міліції ОСОБА_3, так як на той час він в міліції вже не працював і він не чув, щоб ОСОБА_3 представлявся працівником міліції, він просто повідомив батькам ОСОБА_4, що їх сина забирають в міліцію. Тому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 могли подумати, що вони працівники міліції.

ОСОБА_9 та ОСОБА_5 працівником міліції він не представлявся, ніяке посвідчення нікому не показував. Також він не чув, щоб представлявся працівником міліції ОСОБА_3 та не бачив, щоб він показував якесь посвідчення. ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вони повідомили, що останнього відвезуть до міліції, так як він побив жінку. Тому, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 могли подумати, що вони працівники міліції

За ст.146 ч.3 КК України свою вину не визнає тому, що позбавляти волі ОСОБА_4 наміру у них не було. Вони його забрали тимчасово, для того, щоб показати матері - ОСОБА_6 і зясувати у неї чи дійсно її побив, ОСОБА_4 а потім відвезти його до міліції. Ніякої домовленості на ці дії у нього з ОСОБА_10 не було, всі ці дії проходили спонтанно. Тим паче, біля прохідної ЗАТ «Оболонь» двері автомобіля, де сидів ОСОБА_4 були відчинені і він сидів опустивши ноги на землю, тому міг вільно піти куди завгодно.

За ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч.3 КК України свою вину не визнає, тому що паспорт ОСОБА_5 він взагалі не брав і дізнався, що в нього був забраний паспорт, після того як був уже затриманий і перебував в СІЗО.

За ст.189 ч.2 КК України свою вину не визнає, тому що наміру і дій направлених на вимагання у ОСОБА_5 грошових коштів не вчиняв. Ніяких вимог оформлення кредиту ОСОБА_5 не було. Тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не спричиняв. Коли вони зупинилися і розмовляли з ОСОБА_3 щоб відвезти ОСОБА_5 до міліції ОСОБА_5 почав блювати і ОСОБА_3 жартома сказав йому, що поїдеш далі в багажнику і ОСОБА_5 сам заліз до багажного відділення перед стоянкою „Лаванда, до якої залишалося проїхати метрів 20-30. Біля стоянки ОСОБА_5 прохав їх, щоб його до міліції не везли, бо він умовно засуджений і буде заміна вироку і сам попросив, щоб його залишили на автостоянці в приміщенні сторожки, для того, щоб протверезіти. В приміщення сторожки ОСОБА_5 заводив ОСОБА_3 Чи пристебнув ОСОБА_3 ОСОБА_5І наручниками він не бачив, дізнався про це потім і ОСОБА_3 пояснив, що це він зробив для того щоб той не втік і з ранку доставити його до дільничного інспектора.

За ст. 146 ч. 2 КК України вину свою не визнає, так як наміру позбавляти волі ОСОБА_5 у нього та ОСОБА_3 не було, в сторожці його залишили тільки для того щоб він протверезів і зранку доставити до міліції. А в багажник автомобіля ОСОБА_5 потрапив, коли почав блювати і ОСОБА_3 жартома сказав йому, що поїдеш далі в багажнику і ОСОБА_5 сам заліз до багажного відділення перед стоянкою „Лаванда до якої залишалося проїхати метрів 20-30.

За ст.ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України вину свою не визнає, так як будь-якого наміру на залишення в небезпеці ОСОБА_4 ані у нього, ані у ОСОБА_3 не було. Вони взагалі не знали про якийсь безпорадний стан ОСОБА_4, він особисто вважав, що той просто пяний, думав, що проспиться та добереться додому. Як би він знав та бачив, що в ОСОБА_4 негаразд зі здоровям, він би відвіз його до лікарні.

За ст. 119 ч. 1 КК України вину свою визнає повністю, в скоєному щиро розкаююється. Так дійсно, коли стояли біля прохідної ЗАТ «Оболонь» і його мати впізнала ОСОБА_4, що це він її побив, він сказав ОСОБА_4 щоб той вибачився перед матірю, а той у відповідь почав виражатися нецензурною лайкою в його адресу та в адресу його матері, він не стримався та вдарив ОСОБА_4 правою ногою, коли він сидів на задньому сидінні автомобіля за сидінням водія і опустивши ноги на землю. Він в цей час був сильно схвильований не стримався та вдарив ногою ОСОБА_4 в плече, нога з плеча сковзнула і удар прийшовся в голову, від удару ОСОБА_4 вдарився о стійку задньої двері автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 визнав себе винним повністю у незаконному заволодінні паспортом ОСОБА_5, у скоєнні інших інкримінованих йому злочинів винним себе не визнав та пояснив, що свою вину за ст.ст. 27 ч. 2, 162 ч.2 КК України по факту незаконного проникнення в житло ОСОБА_4 не визнає, тому що, коли вони підїхали до його домоволодіння, хвіртка була зачинена, вони погукали хазяїв та почули чийсь голос, потім він переліз через хвіртку і відчинив її. ОСОБА_2 з своїм батьком вільно зайшли в двір домоволодіння. Підійшли до будинку, двері в будинок були відкриті і вони постукали у вікно, почули голос з будинку. Потім зайшли до будинку, коли почули, що там хтось є. Зайшли у дім, в кімнаті побачили ОСОБА_4, він стояв в кімнаті біля дивану. ОСОБА_4 перебував в нетверезому стані та ледве тримався на ногах, в кімнаті був різкий запах «перегару», на обличчі у ОСОБА_4 було видно тілесні ушкодження ОСОБА_2 запитав за що він побив його матір ОСОБА_6, у відповідь ОСОБА_4 почав виражатися нецензурною лайкою та почав рухатися на ОСОБА_2 і той вдарив його один раз кулаком в грудну клітину, від удару, не втримавши рівноваги, так як перебував в нетверезому стані, ОСОБА_4 впав на диван, а потім сповз на підлогу. В помешкання ОСОБА_4 вони протиправно не проникали, бо голос, який вони чули з будинку вважали дозволом для того, щоб зайти в будинок.

По факту того, що вони зайшли в житло ОСОБА_5, пояснив, що співмешканка ОСОБА_5 сама їх впустила до квартири. ОСОБА_5 вони не били, той добровільно поїхав з ними до с. Димитрове м. Олександрії, для того, щоб ОСОБА_6 вказала, чи він її побив, чи ні.

За ст.ст. 27 ч. 2 353 КК України свою вину не визнає, тому що він працівником міліції не представлявся, в міліції на той час вже не працював і посвідчення працівника міліції не показував, бо він його здав після звільнення. Батькам ОСОБА_4 він повідомив, що сина відвезуть до міліції, так як той побив жінку. Також він не чув, щоб ОСОБА_2 представлявся працівником міліції, він просто повідомив батькам ОСОБА_4, що їх сина забирають в міліцію. Тому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 могли подумати, що вони працівники міліції.

ОСОБА_9 та ОСОБА_5 працівником міліції він не представлявся, ніяке посвідчення нікому не показував. Також він не чув, щоб представлявся працівником міліції ОСОБА_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вони повідомили, що останнього відвезуть до міліції, так як він побив жінку. Тому, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 могли подумати, що вони працівники міліції

За ст.146 ч.3 КК України свою вину не визнає тому, що позбавляти волі ОСОБА_4 наміру у нього не було. Вони його забрали тимчасово, для того, щоб показати матері - ОСОБА_6 і зясувати у неї чи дійсно її побив, ОСОБА_4, а потім відвезти його до міліції. Ніякої домовленості на ці дії у нього з ОСОБА_2 не було, всі ці дії проходили спонтанно. Тим паче біля прохідної ЗАТ «Оболонь» двері автомобіля, де сидів ОСОБА_4 були відчинені і він сидів опустивши ноги на землю, тому міг вільно піти куди завгодно.

За ст.189 ч.2 КК України свою вину не визнає, тому що наміру і дій, направлених на вимагання у ОСОБА_5 грошових коштів не вчиняв. Ніяких вимог оформлення кредиту ОСОБА_5 не було. Тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не спричиняв. Коли вони зупинилися і розмовляли з ОСОБА_2 щоб відвезти його до міліції ОСОБА_5 почав блювати і він жартома сказав йому, що поїдеш далі в багажнику і ОСОБА_5 сам заліз до багажного відділення автомобіля перед стоянкою „Лаванда до якої залишалося проїхати метрів 30, може трохи більше. Біля стоянки ОСОБА_5 прохав їх, щоб його до міліції не везли, бо він був умовно засуджений і буде заміна вироку і сам попросив, щоб його оставили на автостоянці в приміщенні сторожки для того, щоб протверезіти. Він завів ОСОБА_5 до приміщення сторожки і пристебнув ОСОБА_5І наручниками для того щоб той не втік і з ранку доставити його до дільничного інспектора. Грошові кошти у ОСОБА_5 ані він, ані ОСОБА_2 не вимагали.

За ст. 146 ч. 2 КК України вину свою не визнає, так як наміру позбавляти волі ОСОБА_5 у нього та ОСОБА_2 не було, в сторожці його залишили тільки для того щоб він протверезів і зранку доставити до міліції. А в багажник автомобіля ОСОБА_5 потрапив, коли почав блювати і він жартома сказав йому, що поїде далі в багажнику і ОСОБА_5 сам заліз до багажного відділення перед стоянкою „Лаванда до якої залишалося проїхати декілька десятків метрів.

За ст.ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України вину свою не визнає, так як будь-якого наміру на залишення в небезпеці ОСОБА_4 ані у нього, ані у ОСОБА_2 не було. Вони взагалі не знали про якийсь безпорадний стан ОСОБА_4, він особисто вважав, що він просто пяний, думав, що проспиться та добереться додому. Як би він знав та бачив, що в ОСОБА_4 негаразд зі здоровям він би відвіз його до лікарні.

За ст.ст. 27 ч. 2, 357 ч.3 КК України свою вину визнає, тому що дійсно паспорт ОСОБА_5 він брав, щоб встановити його особу та передати в міліцію, а потім забув віддати і вже потім, коли його затримали, його знайомі повернули паспорт ОСОБА_5

Незважаючи на те, що підсудні свою вину визнали частково, суд вважає, що їх вина в судовому засіданні повністю доведена.

Потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_4 доводився їй братом. Про свого брата ОСОБА_4 повідомила, що знає його з кращого боку, за характером він спокійний, не буйний, завжди уникав конфліктних ситуацій. Інколи брат ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями. Раніше ОСОБА_4 працював на шахті та останні роки знаходився на пенсії. Особисте життя в брата не склалося оскільки він розлучився з дружиною. Від своїх батьківських обовязків ОСОБА_4 не ухилявся та постійно виплачував аліменти та матеріальну допомогу неповнолітнім дітям. 07.08.2008 року по телефону вона дізналася від батьків, що пропав її брат, після поїздки до міліції. Відразу приїхала до батьків і дізналася про смерть ОСОБА_4 З розмови знає, що 04.08.2008 року до батьків приїздили троє чоловіків, котрих вони сприйняли за працівників міліції згідно слів останніх, котрі в примусовому характеру забрали з дому ОСОБА_4 після чого останній пропав та додому не зявився. В звязку з тим, що батьки літні люди та в повному обсязі не в змозі представляти свої інтереси, вона забезпечує їх представництво. В результаті злочинних дій їй та її родині завдані матеріальні збитки на суму 3487 гривень, моральна шкода на суму 30 000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, 04.08.2008 року він дійсно перебував в с. Димитрове і в обідній час сидів на лавочці біля базарчика та розпивав спиртні напої. Там крім нього були ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ще знайомі, яких він не памятає. Спиртні напої вживали з самого ранку. Десь в обідній час він випив 150 гр. горілки та пішов додому спати. Чи був у когось з їх компанії з кимсь конфлікт він не памятає, так як був трохи на підпитку. Раніше матір ОСОБА_2 ОСОБА_6 він не знав дізнався про неї уже в ході слідства по справі. Коли сиділи, то розпивали самогон. Коли він пішов додому не сильно памятає, так як був трохи на підпитку. Потім він поїхав до своєї співмешканки ОСОБА_9, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9. 07.08.08 року, близько 19 години, до нього приїхали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цей час він спав, перебуваючи в нетверезому стані. Вони йому щось розповідали, що він побив якусь жінку в с. Димитрове і запропонували поїхати з ними, він, перебуваючи у нетверезому стані погодився їхати з ними, сів у машину та поїхав. Потім, вірогідніше всього, він заснув і прийшов до свідомості вже пристебнутий наручниками до якоїсь труби на автостоянці., де він провів всю ніч. Чи представлялися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працівниками міліції він не памятає, вірогідніше всього не представлялися, бо таке він би запамятав. Наскільки він памятає та розуміє, що пристебнули його наручниками за те, що він когось нібито побив на с. Димитрове. Кредит у нього ніхто не вимагав та кошти ніхто не вимагав. Паспорт ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у нього брали, але потім повернули, і брали його для того щоб впевнитися в його особі, а потім залишили у себе, що він його не втратив. Коли забирали, то він був випивши і в нього з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був конфлікт, та вони наносили обоюдно один одному удари по різним частинам тіла , куди саме він не памятає, оскільки був пяний. Претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у нього немає.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_5 його рідний брат. ОСОБА_4 він знає в обличчя. З ним він ніяких стосунків не підтримував. Бачив його 04.08.08 року на базарі біля магазину, приблизно об 11 годині. Яких-небудь тілесних ушкоджень на обличчі у ОСОБА_4 він не бачив. Більше він його в той день і взагалі не бачив. З ким він спілкується, не знає.

Свої попередні показання він давав з слів свого брата ОСОБА_5, який був в нетверезому стані і наговорив різноманітної нісенітниці та вигадав те, що він говорив. Те що, його привозили до них додому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно було, але як йому стало відомо, його підозрювали, що він побив матір ОСОБА_2 Про те, що в брата вимагали якісь грошові кошти та вимагали оформити на його імя кредит йому нічого невідомо. Чи били його ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому невідомо і особисто він не бачив щоб вони його били, в його присутності вони його не били. Чи був брат в наручниках він не бачив, а те що говорить брат він йому не дуже довіряє, оскільки він зловживає алкогольними напоями і може видумати те, чого не було.

Свідок ОСОБА_6 показала, що 04.08.2008 року зранку вона поїхала в сел. Димитрове, аби допомогти по господарству свекрусі. Біля 14 год. пішла в магазин. Там ОСОБА_4 та ще один мешканець сел. Димитрове, як потім їй стало відомо, ОСОБА_5І, які перебували в стані спяніння, стали чіплятись до неї, вимагали гроші, а коли вона сказала, що їм слід іти працювати, то обидва стали бити її. ОСОБА_5 бив в обличчя, а ОСОБА_4 ударив ногою в коліно, від чого вона впала. Виявилось, що ушкодження були серйозні, тому вона поїхала в лікарню. Там їй запропонували загіпсувати коліно, але вона відпросилась на роботу, бо нікого не попередила про хворобу. Про цей випадок повідомила чоловіка та сина. Увечері до ВАТ «Оболонь» приїхав син ОСОБА_14, привіз батька та ОСОБА_4, якого вона впізнала як одного з тих, хто заподіяв їй тілесні ушкодження. Син виказував намір відвезти ОСОБА_4 в міліцію. Обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 їй невідомі. ОСОБА_3 в її присутності не представлявся працівником міліції і не показував посвідчення, вона взагалі бачила його вперше.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_15 показали, що 04.04.08 року о 18 годині в будинок зайшли троє невідомих їм чоловіків. Один з них, представлявся працівником міліції. Інший був в камуфляжному одязі, тому вони вважали, що це дійсно працівники міліції. Пояснювали, що сина забирають до міліції, так як він побив якусь жінку. Їх сина в будинку бив ОСОБА_2. Інші двоє держали сина, той чинив опір, коли ОСОБА_2 одягав йому штани. ОСОБА_2 бив сина ногами по обличчю. Від ударів син падав. На обличчі та на підлозі була кров. Потім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витерли синові кров, йому одягли брюки. Після цього вивели його з хати і посадили в машину. До приходу цих людей у сина не було тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що з ним по сусідству живе сімя ОСОБА_15. На початку вулиці живе ОСОБА_17 ОСОБА_4 він знає давно. Той ніде не працює, був на пенсії. По характеру спокійний, ніколи з людьми не сварився, участі в сварках та бійках ніколи не брав. ОСОБА_2 знає в обличчя. Стосунків не підтримував.

04.08.08 року близько 18-19 години він разом з своїм тестем ОСОБА_18 стояв на вулиці біля свого будинку. Біля двору ОСОБА_4 стояла машина ВАЗ 2107 білого кольору, номерних знаків не памятає, літери СК. Перед цим ОСОБА_4 бачив о 17 годині, він був в стані алкогольного спяніння. Тілесних ушкоджень у нього на обличчі не було.

З двору ОСОБА_4 вийшли ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Вони вели під руки ОСОБА_4 Руки його були витягнуті вперед і складені, стирчав пояс з штанів. Він був одягнутий в брюки сірого кольору, сіру сорочку з коротким рукавом. З ними також вийшов ОСОБА_19, він був одягнутий в камуфляжний одяг. Слідом за ними вийшов ОСОБА_7 і став питати куди вони везуть сина. ОСОБА_3 сказав йому не хвилюйтеся, ми з міліції і показав посвідчення. Посвідчення було пристебнуте на ланцюжок в обкладинці. Коли усадили ОСОБА_4 у машину і уїхали, то його при них ніхто не бив. На обличчі ОСОБА_4 крові він не бачив, а також не звернув увагу, чи були пошкодження на обличчі, так як все відбувалося дуже швидко;

Свідок ОСОБА_18 дав аналогічні свідчення;

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що 07.08.08 року з 20 години до 08 години 8.08.08 року він чергував на автостоянці «Лаванда». Приблизно о 22 годині 7.08.08 року на автостоянку приїхала машина ВАЗ 2107, якою керував ОСОБА_2 з ним був ще один чоловік, як він потім узнав, це був ОСОБА_3, товариш ОСОБА_2 Вони достали з багажника автомашини людину - ОСОБА_5 Руки того були одягнуті в наручники. Йому вони ні чого не казали і хотіли оставити ОСОБА_5 на стоянці, причепивши наручниками його до воріт і щоб він знаходився до ранку. Він почав заперечувати, на його заперечення ОСОБА_2 відповідав, що медвитверезники не працюють і спеціальні приймальники переповнені. Він вважав, що ОСОБА_2 працює в прокуратурі слідчим. Хто саме це йому сказав, він не памятає. ОСОБА_3 не представлявся ніким. Взагалі він вважав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працюють в правоохоронних органах. Він їм казав, щоб вони забирали ОСОБА_5 його до себе до дому. Але вони наполягали, саме ОСОБА_2, щоб той залишився на стоянці. ОСОБА_3 завів його до кімнати сторожів і дістав ключі від наручників і пристебнув ОСОБА_5 до умивальника. Але тому було боляче і тоді він його пристебнув до газової труби. ОСОБА_5 був всю ніч на стоянці. ОСОБА_2 сказав, що зранку забере його. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 на обличчі, під одягом не бачив, але той був брудний і пяний. До ранку він протверезів. Просився у ОСОБА_2 і ОСОБА_3, щоб його відпустили додому і він нікуди не збіжить. Вночі він не балакав з ОСОБА_5 і той до нього не звертався. До сторожки не заходив, так як там був неприємний запах від ОСОБА_5 Близько 24 години знову приїхав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який ключами від наручників одстебнув ОСОБА_5 і зводив в туалет, а потім пристебнув його назад. ОСОБА_21 не підходив до ОСОБА_5, був одягнутий весь у білому. Вони ні про що не балакали з ОСОБА_5, при ньому ОСОБА_5 ніхто не бив. О 07 ранку ОСОБА_5 забрав ОСОБА_2, приїжджав сам. Відстебнув від наручників ОСОБА_5, посадив до своєї машини і поїхав. Більше він їх не бачив.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 04.08.08 року його дружина ОСОБА_6 їздила в сел. Димитрове надати допомогу його матері. Вона повідомила по телефону, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побили її, вимагали грошей. Він з сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїхали в сел. Димитрове, знайшли будинок, де проживає ОСОБА_4 та зайшли до нього. ОСОБА_4 був у стані спяніння, нецензурно лаявся. ОСОБА_14 та ОСОБА_3 допомогли йому одягтись. Працівниками міліції ніхто не представлявся. В його присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не били ОСОБА_4, ОСОБА_14 лише один раз штовхнув ОСОБА_4 кулаком в груди, від чого той не втримався на ногах і впав на диван. Наручники на нього не одягали, а провели до автомашини, він сів на заднє сидіння і так доїхали до м. Олександрії. Син підвіз його до ВАТ «Оболонь» (пивзавод), де він працює охоронцем. Тут же вирішив викликати матір, аби вона впізнала ОСОБА_4. Коли дружина вийшла на прохідну, то він побачив у неї на обличчі пошкодження, рухалася вона з трудом, нога була забинтована. Дружина впізнала ОСОБА_4 і з нею він пішов на територію. Син мав намір відвезти ОСОБА_4 в міліцію, але чому змінив намір і що відбулось після того, як він залишився на роботі, йому невідомо.

В судовому засіданні були також оголошені показання свідків ОСОБА_22І, ОСОБА_9, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28

З результатів огляду місця події від 07.08.2008 року вбачається, що труп ОСОБА_4 було виявлено біля лісосмуги в 180-200 метрів від вулиці Знамянської в м. Олександрії ( т. 1 а. с. 27-39).

З результатів огляду автомобіля НОМЕР_3 вбачається, що на потолочині біля задньої стійки справа виявлена речовина бурого кольору схожа на кров( а.с. 60-65, т.1).

З результатів огляду будинку № 27 по вул. Жовтневій в сел. Димитрове, де мешкав ОСОБА_4, біля дивану та на шторі виявлені плями речовини бурого кольору, схожі на кров ( т. 1 а. с. 73-79).

З висновків судово-медичної експертизи № 436 від 18.09.08 року та додаткових висновків вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, субарахноідального крововиливу в лобно-скроневій частині голови справа, множинні садна і синці на тілі. Дані тілесні ушкодження находяться в прямому причинному звязку зі смертю потерпілого. Найбільш вірогідно, що тілесні ушкодження у вигляді рани на лобі і субарахноідального крововиливу могли виникнути при тих обставинах, коли потерпілий сидів у машині, а ОСОБА_2 ударив його ногою і потерпілий вдарився головою об стійку

( т. 2 а. с. 26-30, 36-37).

З висновків судово-імунологічної експертизи вбачається, що в двох змивах з автомобіля ВАЗ-2107 виявлено кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_4 і не може походити від ОСОБА_29, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( т. 2 а. с. 150-152).

З висновків амбулаторних судово-психіатричних експертиз № 612 та № 575 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждали і не знаходились в тимчасовому хворобливому стані. Могли давати звіт своїм діям та керувати ними. В даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_2 психічними захворюваннями не страждають. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребують

( т. 2 а. с. 176-177, 183-184).

Згідно з листом УМВС України в Кіровоградській області № 3/1586 від 18.06.09 р., ОСОБА_3 звільнений з органів МВС у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з 31 липня 2008 року наказом УМВС України в Кіровоградській області від 31.07.08 року. Службове посвідчення ним здано при звільненні.(т. 3 а.с. 13).

Додатковою судово-медичною експертизою встановлено, що смерть ОСОБА_4 настала в результаті закритої черепно-мозкової травми: субарахноідального крововиливу в лобно-скроневій частині голови справа з переходом на основу черепа і в ділянці мозжечка справа.

т.2 а. с.37

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17.06.09 року за участю свідка ОСОБА_7 в ході якого останній показав, яким чином наносили його сину ОСОБА_4 тілесні ушкодження ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_19

т. 3 а.с. 26-27

Додатковою судово-медичною експертизою від 23.06.09 року встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_4, на які вказує свідок ОСОБА_7 в ході відтворення обстановки та обставин події від 17.06.09 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не знаходяться в прямому причинному звязку зі смертю потерпілого.

т. 3 а. с. 32-33

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17.06.09 року за участю свідка ОСОБА_19, в ході якого останній показав, яким чином наніс один удар кулаком в грудну клітину ОСОБА_4 його син ОСОБА_2

т. 3 а.с. 19-24

Додатковою судово-медичною експертизою від 23.06.09 року встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_4,на які вказує свідок ОСОБА_19 в ході відтворення обстановки та обставин події від 17.06.09 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не знаходяться в прямому причинному звязку зі смертю потерпілого.

т. 3 а. с. 39-40

Судово-медичною експертизою встановлено, що у ОСОБА_5 виявлені множинні синці і садна на тілі, які виникли від дії не менш 15-20 локальних ударів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

т.2 а. с.43

З висновку судово-медичної експертизи № 848 від 06.10.2008 року вбачається, що ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у виді рани носа, гематоми підборіддя, травми правого колінного суглобу: садно шкіри, гематоми, внутрішнього суглобового крововиливу з подальшим розладом контрактури в суглобі, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоровя ( т. 1, а. с. 254-255).

В порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 відмовлено (т.1, а. с. 250).

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста судово-медичний експерт ОСОБА_30 пояснив, що він відкидає можливість того, що смертельне тілесне ушкодження у ОСОБА_4 могло виникнути в ході незаконного проникнення підсудними у його житло, оскільки він приймав участь у відтворенні обстановки і обставин цієї події 17.06.09 р. Він підтримує свій висновок про те, що смертельна травма є результатом удару головою ОСОБА_4 об стійку машини.

Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що дії підсудних були правильно кваліфіковані органом досудового слідства і їх вина знайшла своє повне підтвердження по всіх предявлених їм обвинуваченнях.

Суд критично оцінює доводи підсудного ОСОБА_2 в частині заперечення ним своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2; ст.ст. 27 ч. 2, 353; ст. 146 ч. 3; ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3; ст. 189 ч. 2; ст. 146 ч. 2; ст. ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України та доводи підсудного ОСОБА_3 . в частині заперечення ним своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2; ст.ст. 27 ч. 2, 353; ст. 146 ч. 3; ст. 189 ч. 2; ст. 146 ч. 2; ст. ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України, оскільки вони обєктивно суперечать іншим доказам, здобутим в ході досудового слідства.

Суд також критично відноситься до свідчень в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5, в яких він повністю відмовився від тих свідчень, які давав на досудовому слідстві. Мотив зміни ним своїх свідчень, який навів потерпілий, а саме те, що він на досудовому слідстві давав інші свідчення внаслідок того, що внаслідок постійного вживання алкоголю втрачає пам'ять, суд вважає надуманим і покладає в основу вироку саме ті показання, які ОСОБА_5 давав на досудовому слідстві (а.с. 182-183, т.1).

Суд не вбачає також і підстав для кваліфікації дій ОСОБА_2 в частині завдання тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України, на чому наполягає потерпіла та її представник, оскільки доказів цьому ані в ході досудового слідства, ані в ході судового розгляду справи не здобуто.

При призначенні покарання підсудним суд враховує, що вчинені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 злочини є умисними і відносяться до категорії тяжких, середньої тяжкості та невеликої тяжкості. Підсудні характеризуються позитивно, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувались. ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дитину з тяжкими вадами здоровя. ОСОБА_3 має на утриманні двох малолітніх дітей. Обидва підсудні тимчасово не працюють.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття підсудних, повне добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Необхідним і достатнім покаранням для обох підсудних суд вважає позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, призначеного за правилами ст. 70 КК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, особи винних, наявність обставин, які помякшують покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання, з застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на підсудних обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Заявлений потерпілою ОСОБА_11 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн., збільшений нею в судових дебатах до 60000 грн., підлягає задоволенню частково, в сумі 30000 грн. з урахуванням тяжкості перенесених моральних страждань. Суд вважає за необхідне стягнути цю суму з підсудного ОСОБА_2, як з особи, яка є безпосередньо винною у спричиненні смерті ОСОБА_4 Від позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпіла відмовилася в звязку з повним добровільним її відшкодуванням.

Судові витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню з підсудних в дохід держави.

Речові докази штору слід повернути потерпілій ОСОБА_11, пластикову пляшку, черевик, одяг ОСОБА_3 та одяг ОСОБА_2, тампони зі змивами крові, волосся, лоскут резинового коврика знищити.

CD диск та відеокасету з записом слідчих дій слід зберігати при справі.

Керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним за ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2; ст.ст. 27 ч. 2, 353; ст. 146 ч. 3; ст. 119; ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3; ст. 189 ч. 2; ст. 146 ч. 2; ст. ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України та призначити покарання :

За ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2 КК України 3 роки позбавлення волі,

За ст. ст. 27 ч. 2, 353 КК України 3 роки обмеження волі,

За ст. 146 ч. 3 КК України 5 років позбавлення волі,

За ст. 119 ч. 1 КК України - 5 років позбавлення волі,

За ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3 КК України -3 роки обмеження волі,

За ст.189 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі,

За ст.146 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі,

За ст. ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винним за ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2; ст. ст. 27 ч. 2, 353; ст. 146 ч. 3; ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3; ст. 189 ч. 2; ст. 146 ч. 2; ст.ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України та призначити покарання:

За ст. ст. 27 ч. 2, 162 ч. 2 КК України 3 роки позбавлення волі,

За ст. ст. 27 ч. 2, 353 КК України 3 роки обмеження волі,

За ст. 146 ч. 3 КК України 5 років позбавлення волі,

За ст. ст. 27 ч. 2, 357 ч. 3 КК України -3 роки обмеження волі,

За ст.189 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі,

За ст.146 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі,

За ст. ст. 27 ч. 2, 135 ч. 3 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити, якщо вони протягом 3 років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На апеляційний період засудженим міру запобіжного заходу залишити - підписку про невиїзд.

У відбутий строк зарахувати період перебування під вартою ОСОБА_2 з 08.08.08 року по 30.01.09 р., ОСОБА_3 з 03.09.08 року по 30.01.09 р.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати в сумі 400 грн. 64 коп. з кожного в доход держави.

Речові докази штору повернути ОСОБА_11, відеокасету та CD диск з записами слідчих дій зберігати при справі, пластикову пляшку, одяг, черевик, частину резинового коврика, тампони зі змивами крові, волосся знищити.

Постанову про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-2107 держ. № НОМЕР_1 скасувати, автомобіль повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, через Олександрійський міськрайсуд.

Головуючий : підпис

З оригіналом згідно : Суддя Куковенков С.В.