Дата документу Справа № 235/6983/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 235/6983/14-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/898/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 309 ч.2, 70 ч.4
КК України

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, шляхом проведення в порядку ст. 336 КПК України відеоконференції між Апеляційним судом Запорізької області та Артемівським слідчим ізолятором УДПтС України в Донецькій області апеляційну скаргу процесуального прокурора на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верховаж`є Верховажського району Вологодської області Російської Федерації, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07 вересня 2010 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 30 травня 2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 185 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 15 жовтня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. 310 ч.1 КК України на 3 місяці арешту;

- 07 листопада 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 15 ч.2 185 ч.2 КК України на 3 місяці арешту; хвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2015 року ОСОБА_7 строк покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2014 року та від 07 листопада 2014 року рахувати з дня його фактичного затримання 23 грудня 2014 року до відбуття покарання визначеного вищевказаними вироками у виді 3 місяців арешту;

засуджено за ст. 309 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі з ізоляцією та поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Постановлено на підставі ст. ст. 70 ч.4, 72 КК України за сукупністю злочинів до покарання призначеного даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2014 року та 07 листопада 2014 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць з ізоляцією та поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Постановлено міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 23 грудня 2014 року.

Постановлено судові витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 498 від 11 грудня 2014 року на суму 294, 84 грн. віднести на рахунок держави

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 в третій декаді червня 2014 року, перебуваючи за місцем колишнього проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 зірвав листя з декількох рослин роду коноплі, які він вирощував на земельній ділянці вказаного домоволодіння, і сховав на горищі з метою подальшого вживання.

В третій декаді вересня 2014 року ОСОБА_7 почав проживати у вагончику на території домоволодіння АДРЕСА_1 , куди приніс вже сухе вищевказане листя конопель.

Достовірно знаючи про те, що виготовлення та зберігання наркотичних засобів незаконне і тягне за собою кримінальну відповідальність, обвинувачений ОСОБА_7 умисно, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту,у порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року з подальшими внесеними змінами та доповненнями, а також постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів» у вагончику за вищевказаною адресою подрібнив листя конопель руками, таким чином незаконно виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс в невстановлений слідством та судом кількості, але не менше 9,85 г, який незаконно зберігав у вагончику за вказаною адресою.

02 грудня 2014 року, о 15-30 годині працівниками міліції під час огляду вагончика на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживав обвинувачений ОСОБА_7 , виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс в кількості 9,85 г, що в перерахунку на суху речовину становить 8,89г, який обвинувачений ОСОБА_7 виготовив та зберігав без мети збуту.
В апеляційній скарзі процесуальний прокурор не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що при призначенні покарання за сукупністю вироків, суд залишив поза увагою, що злочин, передбачений ст. 309 ч.2 КК України ОСОБА_7 почав вчиняти до ухвалення попередніх вироків і продовжував його вчинення після ухвалення, тобто вчинив триваючий злочин, який є закінченим, в даному випадку, з моменту припинення його працівниками правоохоронних органів. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ст. 309 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71 ч.1, 72 ч.1 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення не відбутої частини покарання за попередніми вироками, остаточно призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідача; думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги; пояснення та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження, допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи покарання ОСОБА_7 , як за окремий злочин, так і за сукупністю , виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєних ним суспільно небезпечних діянь, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, за останніми вироками покарання повністю не відбуто, був затриманий 23 грудня 2014 року взагалі не відбував покарання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 02 грудня 2014 року з приводу синдрому залежності від алкоголю, вживання гашишу із шкідливими наслідками, за місцем проживання характеризується задовільно, як обставину, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а також враховано в якості обтяжуючої обставини рецидив злочину, проти чого не заперечує і прокурор в апеляційній скарзі, дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання за ст. 309 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного неспроможні. А тому, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку у зв`язку з м`якістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.

Разом з тим, при призначенні остаточного покарання судом, як вірно зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі, було неправильно застосовано положення ст. 70 ч.4 КК України і як наслідок, допущено істотні порушення вимог кримінального закону про кримінальну відповідальність, які є підставою для скасування вироку в частині призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Так, призначаючи покарання за правилами ст. 70 ч. 4 КК України суд залишив поза увагою, що злочин, передбачений ст. 309 ч. 2 КК України, за який ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він почав вчиняти до ухвалення попередніх вироків з червня 2014 року і продовжував його вчинення після їх ухвалення до 02 грудня 2014 року, тобто вчинив триваючий злочин, який є закінченим, в даному випадку, з моменту припинення його працівниками міліції. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив новий злочин після постановлення попереднього вироку.

За таких обставин, аргументи викладені в апеляційній скарзі прокурора, щодо неправильного застосування судом вимог ст.70 ч.4 КК України є обґрунтованими. А тому вирок суду в частині призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з позицією прокурора про призначення ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточного покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, , визначаючи покарання, враховує: ступінь тяжкості скоєних ним суспільно небезпечних діянь, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості; визнані судом першої інстанції пом`якшуючи обставини та обтяжуючі обставини; дані вказані у вироку суду про особу винного, і вважає можливим призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у скоєні злочину за обставин, викладених у вироку,та кваліфікацію дій в апеляції не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу процесуального прокурора задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів скасувати.

На підставі ст. ст. 71 ч. 1, 72 ч.1 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попередніми вироками Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2014 року та від 07 листопада 2014 року і остаточно призначити покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити у вигляді тримання під вартою з 23 грудня 2014 року.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Головуючий : Судді: