Справа № 1304/1373/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/99/14 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляції прокурора Галицького району м. Львова ОСОБА_13 , засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з відповідними доповненнями до них на вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крехів, Жовківського району, Львівської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 22.10.2004 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ст.ст. 289 ч 3, 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого умовно - достроково від відбування покарання 11.12.2009 року,

засуджено

за ч. 2 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі,

за ч.2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання - 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_14 2006 року народження та сина ОСОБА_15 2012 року народження, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 08.12.2006 року Франківським районним судом м. Львова за ст. ст.152 ч.2, 186 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі, покарання відбув повністю,

засуджено

за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз 09.06.2009 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого умовно - достроково від відбування покарання 18.11.2011 року,

засуджено

за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.06.2009 року та остаточно, за сукупністю вироків, обрано покарання 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 - тримання під вартою, залишено без змін, а строк відбуття покарання рахується з часу їх затримання, тобто ОСОБА_8 - з 14.12.2011 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 - з 07.12.2011 року.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 29 листопада 2011 року о 18:00 год., на вул. Городоцькій у м. Львові, проходячи поблизу будинку № 234, знайшов кастет, який поклав собі у внутрішню ліву кишеню куртки і в подальшому носив його із собою без належного на те дозволу. Продовжуючи свій злочинний умисел, 01.12.2011 року, підсудний ОСОБА_8 , зберігаючи при собі вищевказаний кастет без передбаченого законом дозволу направився на АДРЕСА_4 , де о 11:30 год. був зупинений працівниками міліції, після чого в ході поверхневого огляду у нього було виявлено та вилучено металевий предмет, який згідно висновку спеціаліста № 5/597 від 06.12.2011 року являється холодною зброєю ударно-роздробляючої дії, а саме кастетом довільного виконання, спрощеної конструкції, котрий виготовлений саморобним способом.

Крім того, підсудний ОСОБА_7 06.12.2011 року о 21:30 год., за попередньою змовою та в групі з підсудним ОСОБА_9 , підсудним ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_5 , вчинили напад на потерпілого ОСОБА_16 під час якого нанесли удари руками по голові останнього, заволоділи його особистим майном, а саме: гаманцем вартістю 50,00 грн. в середині якого знаходилися гроші в сумі 715,00 грн., посвідченням ветерана праці серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_16 , свідоцтвом про загальнообов`язкове державне страхування № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 , банківською карткою «Укрсоцбанк» на ім`я ОСОБА_16 , після чого з місця події втекли, спричинивши майнову шкоду потерпілому на загальну суму 765,00 грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3266 від 14.12.2011 року, в потерпілого ОСОБА_16 виявлені садно у тім`яній ділянці волосяної частини голови, 4 синці на обличчі, садно на правій руці. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета, могли виникнути 06.12.2011 року, та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Крім цього, підсудний ОСОБА_7 07.12.2011 року о 00:00 год., за попередньою змовою та в групі з підсудним ОСОБА_9 , підсудним ОСОБА_17 , перебуваючи на вул. Шептицьких у м. Львові, з метою заволодіння майном водія таксі, сіли в автомобіль марки «ВАЗ 21140» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_18 , та під час здійснення руху транспортного засобу накинули на шию потерпілого шнурівку, здушуючи його, нанесли удар каменем по голові ОСОБА_18 та заволоділи його особистим майном, а саме: коштами в сумі 300,00 грн., мобільним телефоном «Нокіа 2700» ІМЕІ № НОМЕР_4 вартістю 899,95 грн., в середині якого знаходився стартовий пакет «МТС», вартістю 25,00 грн., на рахунку якого були гроші в сумі 05,00 грн. та мобільним телефоном «Нокіа 1600» ІМЕІ № НОМЕР_5 вартістю 200,00 грн. в середині якого знаходився стартовий пакет «Київстар» вартістю 25,00 грн., на рахунку якого були гроші в сумі 55,00 грн., після чого з місця події втекли, спричинивши майнову шкоду потерпілому на загальну суму 1509,95 грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3721 від 15.12.2011 року, в ОСОБА_18 виявлено рани на волосяній частині голови, садно і підшкірний крововилив на шиї з переходом на підборідну ділянку, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 07.12.2011 року, та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

На вирок суду подав апеляцію прокурор Галицького району м. Львова. На вирок суду засуджені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 подали апеляції та доповнення до них.

В своїй апеляції прокурор просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2013 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного майна, призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного майна та на підставі ст. 71 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією належного майна, призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного майна, за ч. 2 ст. 263 КК України - 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного майна.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що даний вирок є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки при призначенні покарання судом не враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів та осіб винних. Зокрема, суд першої інстанції обрав засудженим покарання, яке не є достатнім для їх виправлення та перевиховання. Вважає, що районним судом не було належним чином враховано те, що вчинені підсудними злочини, передбачені ч. 2 ст.187, ч. 2 ст.263 КК України, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, а також те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раніше неодноразово судимі та попередні судимості не погашені у встановленому законом порядку. Також вказує, що не було враховано той факт, що в ході судового засідання підсудні вини в інкримінованих їм злочинах не визнали, фактично перешкоджали встановленню істини у справі, що свідчить про відсутність в останніх належної оцінки вчиненого кримінально караного діяння та усвідомлення вини у скоєному.

В своїй апеляції ОСОБА_7 просить призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вважає вирок суду першої інстанції упередженим та незаконним, оскільки винесений із порушенням кримінального процесуального законодавства, зокрема, судом не було зазначено у вироку, чому суд брав до уваги одні докази та відхиляв інші. Також не бралися до уваги клопотання, які подавалися по суті справи. Судом не було взято до уваги пом`якшувальних обставин, а саме те, що в нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, дружина, яка не працює у зв`язку з відсутністю ? легені. Також судом не було враховано те, що за місцем проживання він характеризується позитивно.

Крім того, судом не було взято до уваги порушення на досудовому слідстві, а саме те, що слідчий ОСОБА_19 та перший заступник начальника карного розшуку ОСОБА_20 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння звертались до нього нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою в разі непідписання справи.

В своїй апеляції ОСОБА_9 просить призначити більш м`яке покарання, свою вину у вчинено злочині повністю визнає, щиро кається. Вважає вирок суду першої інстанції занадто суворим. Судом не було враховано той факт, що на утриманні в ОСОБА_9 знаходиться важко хвора матір - інвалід І групи, а також те, що в потерпілого легкі ушкодження.

В поясненні до апеляційної скарги ОСОБА_9 його захисник адвокат ОСОБА_12 просить застосувати ст.69-1 КК України при визначенні ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.187 КК України і призначити йому за вказаний злочин покарання строком 6 років 4 місяці позбавлення волі та, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 7 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги та просили призначити більш м`яке покарання, їхніх захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які заперечили проти апеляції прокурора, просять зменшити покарання засудженим, прокурора, який просить вирок скасувати та постановити новий, яким обрати засудженим більш суворе покарання, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляції не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б за собою зміну чи скасування вироку.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України 1960 року суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винності засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме під час розбійного нападу потерпілий ОСОБА_16 втратив свідомість, а під час розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_18 засуджені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосували до нього насильство здушення шиї, за попередньою змовою групою осіб, а також наявність в діях ОСОБА_21 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Як вбачається зі змісту апеляцій прокурора та засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ними не оспорюється кваліфікація злочинних дій засуджених, а лише міра призначеного судом першої інстанції покарання, яке прокурор вважає занадто м`яким, а засуджені занадто суворим.

Покарання засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчинених злочинів і даних про осіб засуджених. Суд першої інстанції обираючи строк покарання у виді позбавлення волі, врахував, що ОСОБА_8 частково визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання; ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину заперечив, раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей; ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину визнав частково, раніше неодноразово судимий, позитивно характеризується за період перебування в ІТТ ЛМУ ГУМВСУ у Львівсьткій області, умовно-достроково звільнений від відбування покарання за вироком Франківського районного суду Львівської області від 09.06.2009 року.

Обране судом першої інстанції покарання відносно засуджених є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про що вони порушують питання в апеляції, колегія суддів не вбачає, доводи апеляцій засуджених в частині призначення покарання не знаходять свого підтвердження.

Доводи апеляції прокурора, що обране судом першої інстанції покарання засудженим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 є занадто м`яким і не відповідає тяжкості злочинів та особі засуджених, є безпідставними та не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції враховано всі обставини, на які покликається прокурор.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 посилається на те, що зізнавальні показання він давав під тиском працівників міліції, що не підтверджується матеріалами кримінальної справи, оскільки з даного приводу не заявляв жодних скарг чи заяв, що також було перевірено судом першої інстанції.

Виходячи з наведенного, колегія суддів прийшла до переконання, що постановлений по справі вирок щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в тому числі і в частині призначених покарань, є законним та обгрунтованим, підстави для його скасування та постановлення нового вироку для призначення більш суворого покарання засудженим, а також зміни у зв`язку із призначенням менш суворого покарання, відсутні, а тому апеляції прокурора та засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора Галицького району та апеляції засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2013 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 без змін.

Головуючий:

Судді: