Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,

суддів: ОСОБА_14, ОСОБА_15,

при секретарі ОСОБА_16,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000998, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_3

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця м. Красноводськ, Туркменістан,

який проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженки та мешканки АДРЕСА_4

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України,

за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_4 в його інтересах та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_17,

захисника ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2, не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а в їх основу покладені недопустимі докази. Крім того, засуджений у поданій скарзі вказує на застосування до нього під час досудового розслідування тиску зі сторони співробітників правоохоронного органу, в результаті чого були отримані його визнавальні показання.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, не погоджуючись із ухваленими щодо останнього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує доводами, аналогічними до доводів засудженого.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1, не погоджуючись із ухваленими щодо останнього судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що дії засудженого ОСОБА_1 кваліфіковано неправильно, така кваліфікуюча ознака як повторність відсутня, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, в їх основу покладені недопустимі докази, а дії працівників міліції мали провокативний характер. На вказані порушення суд апеляційної інстанції належним чином не відреагував і постановив ухвалу, яка не відповідає кримінальному процесуальному закону.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, на підставі ст. 71 КК України визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців з конфіскацією всього майна; ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна; ОСОБА_3 визнано винуватою за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено їй за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року вирок місцевого суду змінено щодо ОСОБА_3, пом'якшено останній покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

У решті вирок суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винуватими та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

ОСОБА_1 на початку 2013 року створив групу, діяльність якої була б направлена на незаконне виготовлення та збут психотропних речовин на території м. Дніпропетровська, до якої увійшли ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Зазначена група, за попередньою змовою, за заздалегідь розробленим планом та розподіленими ролями, з корисливих мотивів, незаконно, повторно виготовляла, зберігала та в подальшому збувала психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам за ціною 100 грн за 1 мл.

Здобуті внаслідок злочинної діяльності кошти здавали ОСОБА_1, який розподіляв їх між усіма членами групи.

Так, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно, повторно збули психотропну речовину метамфетамін : 06 листопада 2013 року - ОСОБА_7 - масою 0,0174 г, ОСОБА_8 - масою 0,0363 г; 07 листопада 2013 року - ОСОБА_9 - масою 0,0194 г; 28 листопада 2013 року - ОСОБА_10 - масою 0,0177 г; 30 листопада 2013 року - ОСОБА_10 - масою 0,0295 г, ОСОБА_9 - масою 0,0295 г.

Крім того, 30 листопада 2013 року працівниками міліції було виявлено та вилучено психотропну речовину метамфетамін: у ОСОБА_3 - масою 0,1026 г, у ОСОБА_2 - загальною масою 0,0974 г, яку вони незаконно зберігали при собі з метою збуту.

Крім того, під час проведення обшуку 30 листопада 2013 року за місцем проживання ОСОБА_1 у м. Дніпропетровську було виявлено та вилучено психотропну речовину метамфетамін масою 0,1734 г та особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,0189 г.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданих скарг, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційні скарги захисників та засудженого й просив виключити з обвинувачення посилання на ч. ч. 2, 3 ст. 27 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають задоволенню з огляду на таке.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Однак суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку.

Так, суд першої інстанції під час ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у його мотивувальній частині не дав оцінки, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, доказам, на які вказували під час судового розгляду обвинувачені та їх захисники.

Не навів суд у своєму рішенні й доказів, які б беззаперечно підтверджували винуватість ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину, а з тих, які наведені, залишилось незрозумілим, що вони підтверджують чи спростовують.

Крім того, суд першої інстанції належним чином не перевірив скарги обвинувачених на застосування до них під час досудового розслідування недозволених методів слідства та провокативний характер дій працівників міліції під час проведення оперативних закупівель. Останню обставину вони зокрема обґрунтовували тим, що слідча ОСОБА_11, яка розслідувала дане кримінальне провадження, перебуває в родинних стосунках із оперуповноваженим ОСОБА_12, який контролював проведення оперативні закупівлі, що могло вплинути на упередженість проведення досудового розслідування.

Також судом не були допитані свідки, заявлені стороною захисту.

За таких обставин колегія суддів уважає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 94 КПК України не перевірив належним чином усіх доказів, здобутих органом досудового слідства та наданих сторонами кримінального провадження, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, свої висновки в передбачений законом спосіб не мотивував та ухвалив вирок, який не можна вважати законним й обґрунтованим, а тому він на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за апеляційними скаргами захисників та засуджених, на вищезазначені порушення кримінального процесуального закону уваги не звернув, підлягає скасуванню й ухвала суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну оцінку, й відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Колегія суддів залишає ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про їх особи, до часу проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_4 в його інтересах та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою до проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 діб.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15