ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/4910/14-к

16 березня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянин України, офіційно не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 депутатом та інвалідом будь-якої групи не являється, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4
сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3
інші учасники судового провадження
потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
представник потерпілої - ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
20 липня 2014 року близько 23 години 00 хвилин водій автомобіля «ВАЗ-2101» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , порушив вимоги п.2.1 а) Правил дорожнього руху України, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортного засобу відповідної категорії «В», рухаючись на 106 км. + 200 м., автомобільної дороги сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», від с. Домантово до с. Коврайські Хутори Золотоніського району Черкаської області, порушив вимоги п.12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, перевищив дозволену швидкість 90 км/год., та рухаючись зі швидкістю 110 км/год., порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, порушив вимоги п.14.2 в) Правил дорожнього руху України, перед початком обгону не переконався у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ-21043» р.н. НОМЕР_3 . під керуванням ОСОБА_5 , що рухалась у зустрічному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2101» р.н. НОМЕР_2 потерпілий ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №247 від 26.09.2014 року отримав травму черевної порожнини з розривом селезінки, тонкого кишківника, брижі тонкого кишківника, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею та ускладнилась геморагічним шоком, відкритого перелому правої стегнової кістки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, травму голови з переломом передньої та медіальної стінок лівої гайморової пазухи, травму грудної Клітки з забоєм легень, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я , водій автомобіля «ВАЗ-21043» р.н. НОМЕР_3 потерпіла ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №246 від 26.09.2014 року отримала травми лівої ступні з переломом та вивихом лад`євидної кістки, 1 і 2 клиновидних кісток, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ- 2101» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , а саме п.п.10.1, 12.6 ґ), 14.2 в) Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ОСОБА_5 .
Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 , винним у обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав себе повністю, розкаявся, просив суд не карати його суворо.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає. Судом роз`яснено правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
По суті кримінального правопорушення обвинувачений пояснив, що 20 липня 2014 року ввечері він їхав до м. Києва, в районі см. Домантово Золотоніського району він виїхав на смугу зустрічного руху, щоб обігнати фуру, але на зустріч йому їхав автомобіль під керуванням потерпілої ОСОБА_5 з яким він зіткнувся. Він рухався зі швидкістю 110 км/год. Його транспортний засіб та транспортний засіб потерпілої отримали механічні пошкодження. Водії та пасажири обох автомобілів отримали тілесні ушкодження. У никнути ДТП він не зміг. Прав керування транспортним засобом обвинувачений не має, але їздить вже давно. Потерпілим відшкодовує завдані збитки добровільно.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він їхав з обвинуваченим у м. Київ, при здійснені обгону на смузі зустрічного руху автомобіль обвинуваченого зіткнувся з автомобілем потерпілої ОСОБА_5 . В результаті даного ДТП він отримав тілесні ушкодження, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого він не має.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ДТП виникло за участю обвинуваченого ОСОБА_3 та її. 20.07.2014 р. вона поверталася від батьків разом зі своїми дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до м. Золотоноша. Дорога була сухою, був пізній вечір. Швидкість руху була близько 70-80 км/год. Поблизу с. Домантово Золотоніського району на її смугу несподівано виїхав автомобіль обвинуваченого з яким відбулося зіткнення. У никнути зіткнення потерпіла не мала змоги. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, вона отримали травми та була доставлена до Золотоніської ЦРЛ. Вона продовжувала лікування в м. Черкаси. Претензій до обвинуваченого на даний час вона не має. Обвинувачений самостійно добровільно сплачує їй суму збитків. Потерпіла просила суд її цивільний позов до ПрАТ Страхова компанія «Провідна» залишити без розгляду. Потерпіла на суворій мірі покарання не наполягала.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , пояснив що не був ні очевидцем, ні учасником ДТП, він захищає інтереси свого неповнолітнього сина. Претензій на даний час до обвинуваченого не має. Обвинувачений добровільно відшкодовує збитки завдані їх сім`ї.

Судом встановлено, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, під час ДТП був у тверезому стані.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире його каяття та активне сприяння підсудним розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, матеріальних претензій з боку потерпілих до нього не має, збитки потерпілим відшкодовує добровільно.
У відповідності до п. 21 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року N 14 - позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КК України позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначено лише у випадках, коли злочин вчинено у зв`язку із зайняттям певною діяльністю, і суд визнає за неможливе збереження за особою, що вчинила злочин, права займатися цією діяльністю.

Щодо застосування зазначеної норми закону, то в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснено, що суд не вправі призначати як додаткове покарання позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка такого права не мала.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_3 на момент вчинення злочину не мав посвідчення водія і на даний час не має, тобто не має права керування транспортними засобами. Таким чином, суд не може позбавити його права, якого він не має.

Враховуючи всі обставини справи, та у зв`язку з наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства та звільнення його відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуваннямбез призначення додаткового покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 заявлений на підготовчому судовому засіданні до ПрАТ СК «Провідна» залишити без розгляду за заявою потерпілої.
Підтверджені документально процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертиз, що становлять 2534,18 грн. підлягають стягненню, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, з підсудного на користь держави.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази:
· автомобіль ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на території Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області, - повернути законному власнику ;
· автомобіль ВАЗ-21043 р.н. НОМЕР_4 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити законному власнику.
Керуючись ст.ст. 368 374, 376, 395 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази по справі:

· автомобіль ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на території Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області, повернути законному власнику;
· автомобіль ВАЗ-21043 р.н. НОМЕР_4 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити законному власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 2534,18 грн. процесуальних витрат користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ПрАТ СК «Провідна» залишити без розгляду за заявою потерпілої.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1