АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.0214 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:

ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора- ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Виноградівського району та захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 13.11.2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого,
одруженого, судимого, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, підозрюваного у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.289 КК України
та застосовано до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 діб.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 31.08.2014 року 4 години в смт. Королево, Виноградівського району, незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта за № 23/498 від 18.09.2014, становить 38592,56 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на вище вказану суму.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі вказав, що прокурором не було доведено, що заявлені ризики виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні буде запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки, ні прокурором , ні слідчим не наведено достатніх підстав, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або вчиняти інші дії, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . На думку прокурора, в матеріалах провадження наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків. Разом з цим, вказує, що ОСОБА_6 раніше судимий Виноградівським районним судом та підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що свідчить про стійке небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та перевиховання. Вказує, що застосування суддею домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного не зможе запобігти ризикам.

В своїй апеляції адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді та просить її скасувати, оскільки судом не враховано, що обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту позбавляє його можливості працювати та заробляти гроші для утримання сімї. В апеляції адвокат стверджує, що ОСОБА_6 характеризується з позитивної сторони та має міцні соціальні звязки. Разом з цим, стверджує, що в описовій частині ухвали не міститься жодних висновків щодо обгрунтованості підозри, що суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Стверджує, що за визначенням Європейського суду з прав людини , обгрунтована підозра у вчиненні кримінального правоорушення передбачає наявність обставин або відомостей, які переконують що підозрюваний, можливо, вчинив певний злочин, і дане не було взято до уваги та належно досліджено слідчим суддею . Крім того, стверджує, що слідчим суддею не проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, як того вимагає чинне законодавство України та міжнародне законодавство, а також та практика ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні апеляції адвоката ОСОБА_7 , заслухавши ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про задоволення вимог їх апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Виноградівського РВ УМВС України перебувають матеріали досудового розслідування № 0000722 від 31.08.2014 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 12.11. 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя послалася на положення ч. 1 ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З урахуванням вказаного, а також даних про особу підозрюваного, а саме, що він має місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_12 , 2011 року народження, на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, суд вірно дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 діб до 12.01.2015 року, та покладено на нього обовязки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд з України , а тому такий запобіжний захід, як домашній арешт, зможе запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, суд зобовязав ОСОБА_6 прибувати до слідчого СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області на першу вимогу.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та вважає, що слідчий та прокурор не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Крім того, обставини на які вказує прокурор та адвокат в апеляціях були в повній мірі враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його м`яким або таким, що є необгрунтованим не має.

Крім того, слідчим суддею, при розгляді даного кримінального провадження, дотримано всі основні положення , визначені Європейським судом з прав людини, на які вказує в апеляції адвокат ОСОБА_7 , що підтверджується висновками суду щодо обставин та відомостей, що містяться в матеріалах справи, та які є переконливими у підтвердженні обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 289 КК України.

Слідчий суддя, обгрунтовуючи висновок щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, вказав , що такий, відповідно до вимог ст. 181 КПК України, може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Виноградівського району та захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 13.11.2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід домашній арешт залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: