Ухвала

іменем україни

24 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів: при секретаріОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
за участю прокурора ОСОБА_5.,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000060 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК,

у с т а н о в и в:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді обмеження волі: за ч. 1 ст. 190 КК - на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 190 КК - на строк 3 роки, за ч. 3 ст. 358 КК - на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК засудженому призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За обставин, детально викладених у вироку суду, ОСОБА_6 визнано винним у заволодінні коштами Пенсійного фонду України шляхом

обману, вчиненому повторно, та у використанні завідомо підроблених документів.

Так, 11 січня 2010 року ОСОБА_6 з метою збільшення розміру пенсії шляхом обману надав до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова (далі УПФУ) завідомо підроблену довідку МПП «Меркурій» про заробітну плату на цьому підприємстві. На підставі підробленої довідки засудженому була нарахована та у період з 27 жовтня 2009 року по 30 листопада 2010 року виплачена пенсія, що призвело до її переплати та заволодіння ним коштами ПФУ на суму 7207,46 грн.

26 січня 2010 року ОСОБА_6 з метою збільшення розміру пенсії шляхом обману повторно надав до УПФУ завідомо підроблену довідку МПП «Меркурій» про заробітну плату своєї матері ОСОБА_7, а також копію її трудової книжки із завідомо неправдивими записами про роботу на цьому підприємстві на посаді комірника-приймальника у період з 1994 року по 1998 рік.

14 жовтня 2010 року ОСОБА_6 повторно надав до УПФУ завідомо підроблену довідку ЧП «Меркурій» про заробітну плату своєї матері ОСОБА_7, а також завідомо підроблену довідку про суміщення нею в зазначеному підприємстві посад комірника-приймальника у період з 1994 року по 1998 рік.

17 листопада 2010 року ОСОБА_6 повторно надав до УПФУ завідомо підроблену довідку МПП «Меркурій» про заробітну плату, а також завідомо підроблену довідку про суміщення ним у період з 1994 року по 1998 рік в зазначеному підприємстві посад експедитора-контролера.

В подальшому з урахуванням наданих ОСОБА_6 довідок йому проведено перерахунок та у період з 01 лютого 2010 року по 05 липня 2011 року сплачено пенсію у збільшеному розмірі, що призвело до її переплати та заволодіння ним коштами ПФУ на суму 22982,50 грн.

Всього діями ОСОБА_6 завдано шкоди УПФУ в м. Чернігові на суму 30189,96 грн.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення норм кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що злочинів не вчиняв, а довідки про заробітну плату отримав у законний спосіб. Також зазначає, що апеляційний суд не звернув увагу на встановлення йому 2-ї групи інвалідності, а тому покарання у виді обмеження волі суперечить вимогам ч. 3 ст. 61 КК. Окрім того, апеляційна скарга була розглянута без участі засудженого, чим було порушено його право на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу в частині порушення апеляційним судом права засудженого на захист, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Пунктом «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд. Право на захист закріплено у ст. 59 і п. 6 ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторони кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду лише у разі, якщо особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Проте апеляційний суд цих вимог закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження до початку апеляційного розгляду засуджений неодноразово подавав письмові клопотання про його бажання брати безпосередню участь у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про можливість продовження розгляду провадження 27 серпня 2014 року за відсутності засудженого, суд послався як на належне повідомлення про дату, час і місце апеляційного розгляду на телефонограму № 326 від 26 серпня 2014 року, яку прийняв брат засудженого - ОСОБА_8, який, крім того, повідомив суд, що ОСОБА_6 знаходиться у лікарні. Засуджений у касаційній скарзі стверджує, що не був обізнаний про виклик у судове засідання на вказану дату та категорично заперечує наявність у нього родича з указаним ім'ям. Інших даних, які б відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК підтверджували факт отримання ОСОБА_6 повідомлення про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, зокрема його розпису на поштовому повідомленні, у матеріалах кримінального провадження не міститься.

Таким чином, розглянувши справу в апеляційному порядку без участі ОСОБА_6, суд не дотримався одного з основних принципів кримінального судочинства - права засудженого на захист, а тому ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та обґрунтованою.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно усунути вказані порушення, повно і всебічно перевірити усі наведені в апеляційній та касаційній скаргах доводи засудженого щодо всього обсягу пред'явленого обвинувачення, дати цьому належну оцінку і з урахуванням усіх обставин прийняти обґрунтоване законне рішення з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, апеляційному суду слід звернути увагу на відповідність обраного покарання приписам ст. 61 КК.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3