11-кп/775/97/2015(м)
264/1932/14-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2015 р. колегія суддів палати в кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який навчається в ДНЗ «Маріупольській центр професійно-технічної освіти» раніше судимого:

1) 18 червня 2008 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст. ст. 15 ч.2, 185 ч. 3, 70 ч.1, 75,76,104 КК України до 4 року обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 08 квітня 2009 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя за ст. 185 ч.3, 71 КК України до 4 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 22 січня 2011 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 14 днів;

проживає в АДРЕСА_1

засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 19 лютого 2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, скориставшись найденими ключами, відкрив вхідні двері, тим самим проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук «Samsung NP-R710 AS02UA», вартістю 5761,66 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на вказану суму і з викраденим з місця скоєння злочину зник.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, застосувавши до нього менш суворе покарання не пов`язане з позбавленням волі, вказує, що судом призначено занадто суворе покарання.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги обвинувачений посилається на те, що при призначенні йому покарання, судом першої інстанції не було враховано повне визнання вини, його щиросердне каяття, сприяння слідству, відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, внаслідок чого потерпілий просив його суворо не карати.

Крім того вказує на те, що у нього на утриманні знаходиться цивільна дружина та малолітня донька.

Заслухавши суддюдоповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію, прокурора, який вважав оскаржений вирок законним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляції.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України в апеляційному порядку не оскаржені.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, віднесеного законом до категорії тяжких. До цього обвинувачений двічі засуджувався за крадіжки чужого майна, до нього застосовувалось і звільненні від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, і умовно-дострокове звільнення від покарання, ОСОБА_6 відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Але належних висновків ОСОБА_6 не зробив і знов вчинив аналогічний злочин. Зазначене свідчить про вперте небажання обвинуваченого вести законослухняний спосіб життя. Тому колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе тільки при реальному застосуванні до нього покарання. Колегія суддів також не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання.

Санкцією ч.3ст.185 КК України передбачено лише один вид покарання позбавлення волі. Вирішуючи питання про міру покарання суд 1-ї інстанції належним чином врахував тяжкість скоєного, думку потерпілого з цього питання, дані про особу винного. ОСОБА_6 визнав вину, викрадене повернуто потерпілому, обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину. Із врахуванням зазначеного суд обґрунтовано обрав мінімально передбачену законом міру покарання. Підстав для обрання більш м`якого покарання в порядку ст.69 КК України колегією суддів не встановлено.

Порушень процесуального закону, які би тягнули скасування вироку, припущено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2