ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гусака М.Б., Маринченка В.Л.,

Панталієнка П.В., Самсіна І.Л., Тітова Ю.Г., -

розглянувши
у порядку письмового провадження за винятковими обставинами за скаргою ОСОБА_1
справу за його скаргою на дії Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька (далі - Управління ПФУ),

в с т а н о в и л а:

У квітні 2003 року ОСОБА_1. звернувся до суду зі скаргою,
в якій просив визнати недійсним рішення Управління ПФУ щодо відмови у
перерахунку наукової пенсії з урахуванням винагород за винаходи та зобов'язати
здійснити такий перерахунок.

Калінінський районний суд м. Донецька рішенням від 30 вересня 2003 року скаргу задовольнив, визнав
неправомірними дії Управління ПФУ та зобов'язав здійснити, починаючи з 30 січня 2003 року, перерахунок наукової
пенсії ОСОБА_1. з урахуванням винагород, отриманих ним у 2001, 2002 роках.

Рішенням від 22 грудня 2003 року Апеляційний суд Донецької області це
рішення скасував, у задоволенні скарги відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31 жовтня 2007 року рішення
суду апеляційної інстанції залишив без змін.

У скарзі
про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України за винятковими
обставинами ОСОБА_1., посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1
частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -
КАС), просить Верховний Суд України скасувати рішення касаційного та
апеляційного судів, рішення суду першої інстанції залишити в силі. На обґрунтування скарги ОСОБА_1. послався на постанову
колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду
України від 19 червня 2007 року, постанови Вищого адміністративного суду
України від 7 та 14 грудня 2006 року, ухвалу цього суду від 7 грудня 2006 року,
у справах за аналогічними позовами, у яких, на його думку, одні й ті самі норми
права застосовано інакше, ніж у справі, що розглядається.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду
України вважає, що доводи скаржника є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 23 Закону України від 13 грудня 1991
року № 1977-XII “Про наукову і науково-технічну діяльність” установлено, що заробітна
плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій,
доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової
(науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат і винагород за наукову
(науково-педагогічну) діяльність, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року №
1788-XII “Про пенсійне забезпечення” до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону
України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” нараховується
збір на таке страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на
оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з
яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на
день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Абзацом першим частини 1 статті 2 Закону
України від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено,
що об'єктом оподаткування для платників
збору, визначених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 1 цього Закону, є фактичні витрати на оплату праці працівників, які
включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших
заохочувальних і компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до
Закону “Про оплату праці”, а також винагороди, що виплачуються громадянам за
виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

За змістом статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР “Про оплату праці”, заробітна плата складається з основної, додаткової та інших
заохочувальних і компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Тобто винагорода за
винахідливість входить до складу заробітної плати.

Статтею 22 цього ж Закону встановлено, що
суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними договорами.

Перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не
нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не
враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення
пенсій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998
року № 697, виключає ненарахування цього збору на додаткову заробітну плату,
зокрема на винагороду за трудові успіхи та винахідливість.

Таким чином, висновок апеляційного суду, з яким погодився
касаційний суд, про те, що суми винагороди за винаходи не підлягають включенню
до середнього заробітку для перерахунку пенсії, є необґрунтованим, а рішення
суду першої інстанції - законним.

Керуючись статтями 241-244 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах
Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31
жовтня 2007 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня
2003 року скасувати, рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 30
вересня 2003 року залишити в
силі.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадку, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді
М.Б. Гусак

В.Л. Маринченко

П.В. Панталієнко

І.Л. Самсін

Ю.Г. Тітов