Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/4258/14-к
Провадження №1-кп/299/259/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів обвинувальний акт та угоду про примирення від 09.02.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000749 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, раніше судимого,

за ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим Виноградівським районним судом 03.03.2004 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (в редакції 2001 року) до 3 років позбавлення волі - на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 02.03.2006 року за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі - звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 16.02.2010 року за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі - на підставі вироку Апеляційного суду Закарпатської області від 19.05.2010 року, призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання, пов`язаного з позбавленням волі 04.11.2011 року, на шлях виправлення не став та знову скоїв новий злочин при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_3 , 05.09.2014 року, близько 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку № 3 по вул. П.Тичини в с. Черна Виноградівського району, де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки, які можуть настати після їхнього вчинення, підійшов до службового автомобіля чергової частини Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, марки «DAEWO SENS» р. н. НОМЕР_1 , на якому на виклик спричинення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_6 , приїхала слідчо- оперативна група Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області. Після цього, ОСОБА_3 , в грубій формі звернувся до водія - обслуговуючого персоналу і охорони Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 , старшого сержанта міліції, якого призначено наказом по особовому складу № 266 о/с Начальника Управління МВС України в Закарпатській області від 24.12.2013 року, з вимогою надати йому для оформлення заяву про спричинення ним особисто тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, розуміючи, що ОСОБА_5 являється працівником правоохоронного органу - співробітником органів внутрішніх справ України та знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, виражаючи на адресу останнього нецензурну лайку, підійшов до ОСОБА_5 , де руками схопив його за формену сорочку, внаслідок чого пошкодив (порвав) її. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, наніс працівнику міліції ОСОБА_5 не менше 2-х ударів кулаками в область лівого плеча.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів лівого плеча в верхній третині по зовнішній поверхні та в середній третині по передній поверхні, які згідно висновку експерта № 336 від 16.09.2014 року та відповідно до п. 2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про примирення від 09.02.2015 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпілий та обвинувачений за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 345 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки з наданням на підставі ст. 75 КК України однорічного іспитового терміну. У даній угоді роз`яснені потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд прийшов до висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується за ч.2 ст.345 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, інші обставини.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази не визнавалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Угоду про примирення від 09.02.2015 року, що укладена у кримінальному провадженні, №0000749 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст. 345 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на підрозрюваного ОСОБА_3 обов`язки не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1