У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючої Кузьменко О.Т.,

суддів Канигіної Г.В., Кривенди
О.В.

розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 25 жовтня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вирок
Черняхівського районного суду Житомирської області від 9 березня 2005 року
та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Житомирської області від 14 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця
с. Крученець Черняхівського району Житомирської області, раніше не судимого,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження,

уродженця
с. Крученець Черняхівського району Житомирської області, раніше не судимого,

засуджено кожного за ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України на 8 років позбавлення
волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на
користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 5800 гривень на відшкодування
матеріальної шкоди та 50000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Житомирської області від 14 листопада 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджено за те, що
вони 12 липня 2002 року, приблизно в проміжок часу з 12 години 20 хвилин до 14
години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння біля лісосмуги за 1700
метрів від села Крученець Черняхівського району Житомирської області, під час
вживання алкогольних напоїв з потерпілою ОСОБА_5, застосовуючи фізичне
насильство, намагались зґвалтувати її. Під час застосування фізичного
насильства ОСОБА_1 із необережності вбив ОСОБА_5, заподіявши їй перелом
під'язикової кістки, у зв'язку з чим засуджені не довели свій намір на
зґвалтування до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, даючи свій аналіз
обставинам справи, просять судові рішення щодо засуджених скасувати, а справу
провадженням закрити за недоведеністю вини засуджених у скоєнні злочину.
Мотивують тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,
досудове та судове слідство проведено однобічно, неповно та з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону. Крім того зазначають, що апеляційний суд,
розглядаючи справу в апеляційному порядку, допущені місцевим судом порушення
вимог закону не усунув.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні
касаційної скарги необхідно відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 398 КПК до компетенції касаційного суду
не входить перевірка наявності обставин, зазначених у статтях 368 і 369 КПК
України, а саме однобічності, неповноти досудового та судового слідства та
невідповідності викладених у вироку висновків суду першої інстанції фактичним
обставинам справи. Тому доводи захисників у цій частині в касаційному порядку
перегляду не підлягають.

Колегія cуддів при розгляді справи за касаційною скаргою
захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ухвалу
апеляційного суду, постановлену щодо цього вироку, виходить із фактичних
обставин, установлених рішеннями цих судів.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про
винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їм злочину за
обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними у
матеріалах справи доказами, дослідженими в судовому засіданні та об'єктивно
оціненими в сукупності з іншими зібраними у справі доказами, в тому числі
показаннями самих засуджених, які вони давали під час досудового слідства про обставини
вчинення замаху на зґвалтування та вбивства із необережності ОСОБА_5,
показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про обставини, що передували
виявленню трупа потерпілої, даними, які містяться у протоколах огляду місця
події, протоколах відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1 і ОСОБА_2, висновках
судово-медичних експертиз, іншими доказами, які є у матеріалах справи.

Уся сукупність зібраних у справі доказів була належним
чином проаналізована судом, підстав для сумнівів в об'єктивності доказів, на
які послався суд на підтвердження винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з матеріалів
справи не вбачається, а тому доводи скарги про незаконність вироку є
безпідставними.

Апеляційний суд перевірив викладені в апеляціях доводи
захисників засуджених та засудженого ОСОБА_2 і визнав їх необґрунтованими з
наведенням в ухвалі відповідних мотивів, в тому числі щодо застосування до
засуджених незаконних методів слідства.

Злочинні дії ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України кваліфіковано правильно, а покарання їм призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України: з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних
про їх особи, інших обставин справи.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень, не виявлено.

Таким чином, підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у
ст. 384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у справі щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відмовити.

Судді:

О.Т. Кузьменко Г.В. Канигіна О.В. Кривенда

З оригіналом
згідно:

Суддя Верховного Суду
України
Г.В. Канигіна