Єдиний унікальний номер 205/3873/15-к
Провадження №1-кп/205/ 409 /15
У Х В А Л А
про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості
25 червня 2015 року Ленінський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001433 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, місця реєстрації не має, фактично проживає: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.11.2012 року за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 до трьох років позбавлення волі, звільнений 24.04.2015 року по відбуттю покарання

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 311 КК України, а також угоду про визнання винуватості від 21 травня 2015 року укладені між прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_3 , захисником адвокатом ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

з боку захисту: захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту, складеного та затвердженого 21 травня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_3 29 квітня 2015 року о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи на вул. Кутузова в м. Дніпропетровську, у невстановленої досудовим слідством особи, за грошові кошти розмірі 115 гривень, незаконно придбав фрагмент конвалюти медичного препарату «Ефіна», в якому знаходилися чотири таблетки круглої форми, білого кольору з метою його використання для виготовлення психотропної речовини «метамфітамін», після чого поклав вищевказану конвалюту у праву кишеню своїх джинс та направився за місцем свого мешкання. В ході проведення особистого огляду його речей в період часу з 14 годин 15 хвилин до 14 годин 30 хвилин 29 квітня 2015 року в правій кишені його джинс, одягнених на нього, було виявлено та вилучено фрагмент конфалюти медичного препарату «Ефина», в якому знаходилися чотири таблетки круглої форми білого кольору, які згідно з висновком експерта № 70/10/1115 від 14.05.2015 року містять прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю псевдоефедрин, маса якого складає 0,1968 грма.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 311 КК України, незаконне придбання та зберігання прекурсору з метою його використання для виготовлення психотропної речовини без мети збуту.
21 травня 2015 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_3 , та його захисником адвокатом ОСОБА_5 з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 311 КК України у вигляді двох років обмеження волі зі звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки та з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили затвердити угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 погоджене у угоді покарання.
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, укладеною угодою про визнання винуватості від 21 червня 2015 року, вислухавши у підготовчому судовому засіданні думки учасників судового розгляду, вважає, що угода не підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладено такий вид угод, як угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Натомість, у порушення вимог ст.ст. 468, 474 КПК України, у годі про визнання винуватості від 21 травня 2015 року в якості сторони угоди зазначена захисник адвокат ОСОБА_5 . При тому, що відповідно до ст. 468 КПК України сторонами угоди про визнання винуватості може бути лише прокурор та підозрюваний (обвинувачений). Відповідно до положень ст. ст. 49, 52 КПК України, захисник приймає участь у кримінальному провадженні у разі укладання угоди між прокурором та обвинувачений, проте не може виступати стороною цієї угоди.

Крім того, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим не відповідає вимогам ст. 474 КПК України, оскільки, в угоді не міститься беззастережне визнання винуватості ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні, в якому він обвинувачується, оскільки у п. 2 угоди міститься лише погодження, що підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні.

Зобов`язання обвинуваченого беззастережно визнати свою винуватість у майбутньому (у судовому провадженні) не може бути визнано беззастережним визнанням своєї винуватості при укладанні угоди, у розумінні вимог ч. 1 ст. 474 КПК України.

Крім того, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, оскільки на досудовому слідстві не враховані усі істотні обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, органом досудового слідства та прокурором не враховано, що ОСОБА_3 має незняту та непогашену судимість за ч. 2 та 3 ст. 185 КК України, обвинувачується у вчиненні умисного злочину. Таким чином, в діях ОСОБА_3 вбачається рецидив злочину. Натомість, у порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, слідчим та прокурором у обвинувальному акті не зазначений рецидив злочину в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, а також дана обставина не знайшла свого відображення у тексті угоди про визнання винуватості від 21 травня 2015 року, у зв`язку з чим, погодження покарання ОСОБА_3 у вигляді двох років обмеження волі зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України здійснювалося без врахування вищезазначеної обставини.

Також, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що при складанні обвинувального акту та укладанні угоди не у повній мірі врахована особа підозрюваного ОСОБА_3 , зокрема, неправильно встановлені його анкетні дані.

Так, відповідно до обвинувального акту та угоди про визнання винуватості зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а сам обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 де винаймає житло.

Дані обставини, зокрема наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, роботи, стійких соціальних зв`язків тощо, а також наявність незнятої та непогашеної судимості і рецидив злочину, належним чином не враховані прокурором при погодженні покарання обвинуваченому та умов звільнення від покарання, що не відповідає положенням ст. 65 КК України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, а також, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості від 21 травня 2015 року, укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і адвокатом ОСОБА_5 не підлягає затвердженню, а кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 314, 315, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001433, укладеної 21 травня 2015 року між прокурором Ленінського району м. Дніпропетровську ОСОБА_4 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_5 .

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернути прокурору прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1