АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/483/15 Справа № 185/4091/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000789, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2014року, №0001971, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2014 року, та №0002486, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2014 року, за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянин України, розлучений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий :

· 11 жовтня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;

· 22 червня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст..71 КК України приєднано 6 місяців не відбутого покарання, к відбуттю обмеження волі строком на 2 роки;

· 29 липня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі;

· 27 серпня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбуте покарання строком 3 роки 6 місяців, до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

· 30 вересня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково дане покарання поглинуто вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2009 року, до відбуття позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. Звільнився 16.07.2013 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 20.11.2013 року на підставі ст..81 КК України умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 14 днів не відбутого строку;

· 24 квітня 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст..71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,-

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 року, визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 року і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1572,48 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат. Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу затримання, тобто з 09.09.2014 року. Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнановинним та засуджено за те, що він 23 березня 2014 року о 08 годині 30 хвилин направляючись до центрального ринку м. Павлограда, проходячи по провулку Комунальному м. Павлограда побачив на узбіччі легковий автомобіль марки ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1 бежевого кольору, який на праві приватної класності належить ОСОБА_8 . О 09:00 годині цього ж дня, проходячи повз вище вказаний автомобіль, ОСОБА_7 помітив, що передні пасажирські двері відчинені та у нього повторно виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне протиправне вилучення чужого майна і звернення його на свою користь, діючи умисно, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не поміченими, через незачинені двері, з передньої панелі автомобіля марки ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 викрав автомагнітолу марки «LG» вартістю 500 гривень та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 08 липня 2014 року близько 12.10 години, проходячи біля будівлі магазину «Мала Кишеня», розташованого по проспекту Шахтобудівників м. Павлограда Дніпропетровської області, помітив стоячий біля вказаного магазину автомобіль марки «ЗАЗ-Славута» державний номер НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна з салону вказаного автомобіля та звернення його на свою користь. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає, та його дії є непоміченими, за допомогою ножиць, котрі знаходились при ньому, відкрив водійські двері автомобіля «ЗАЗ-Славута» державний помер НОМЕР_3 та тим самим проник до салону вказаного транспортного засобу. Знаходячись в салоні автомобіля «ЗАЗ-Славута» державний помер НОМЕР_3 ОСОБА_7 таємно, повторно викрав відео-реєстратор марки «USER MANUAL» вартістю 969 гривень, що належить ОСОБА_9 . Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 969 гривень. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № ГО-3638 від 19.09.2014 року, вартість відео-реєстратора марки «USER MANUAL» на момент вчинення кримінального правопорушення складала 969 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 19 серпня 2014 року близько 00:30 год. проходячи біля третього під`їзду будинку № 543 по вул. Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області, помітив стоячий напроти вказаного під`їзду автомобіль марки «М-2141» державний номер НОМЕР_4 . В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна з салону вказаного автомобіля та звернення його на свою користь. Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає, та його дії є непоміченими, за допомогою ножниць, які знаходились при ньому, відкрив водійські двері вищевказаного автомобіля «М-2141 » державний помер НОМЕР_4 та тим самим проник до салону вказаного транспортного засобу. Звідкіля, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав: блок керування домофоном « БУД-302К-20» в кількості двох штук вартістю 379 гривень кожен, блок керування домофоном « БУД-302К-80» вартістю 420 гривень, блок керування домофоном «БУД-302» вартістю 417 гривень, блок комутації домофону «БК-100» в кількості 5 штук вартістю 144 гривень кожен, пристрій квартирний переговорний UКР-12М в кількості 5 штук вартістю 113 гривень кожен, пристрій квартирний переговорний UКР-7 в кількості 7 штук вартістю 49 гривень кожен, пристрій квартирний переговорний UКР -12 в кількості 5 штук вартістю 85 гривень кожен, блок виклику домофону БВД-313R в кількості 5 штук вартістю 366 гривень кожен, кнопку «ЕХІТ 301» вартістю 97 гривень, що належать ОСОБА_10 . Також ОСОБА_7 з салону даного автомобіля було викрадено набір інструментів, які для потерпілого не представляють матеріальної цінності. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 5575 гривень. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденим зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 09 вересня 2014 року приблизно о 17:00 годині, проходячи біля входу в центральний колгоспний ринок міста Павлограда Дніпропетровської області зустрів раніше малознайомого хлопця циганської національності на прізвисько « ОСОБА_11 ». В ході бесіди хлопець на прізвисько « ОСОБА_11 » запропонував ОСОБА_7 «канабіс», котрий знаходився в нього при собі в двох флаконах циліндричної форми. На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та незаконно, повторно придбав два флакони циліндричної форми, в яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору. ОСОБА_7 оглянув вміст флаконів циліндричної форми та, оскільки раніше вживав наркотичні засоби, переконався, що в них знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс». У ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на дії, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 вирішив наркотичний засіб «канабіс» вагою 8.14 г. залишити собі, при цьому незаконно, повторно, зберігати, носячи при собі в особистих речах для особистого вживання без мети збуту.

Згідно висновку хімічної експертизи № 35/10-133 від 12 вересня 2014 року, наданні на дослідження 10 вересня 2014 року речовини, масою 2,79 г. та 5,35 г., вилучені 09 вересня 2014 року у ОСОБА_7 , є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу відповідно(в перерахунку на висушену речовину) становить 2,623 г. та 5,029 г.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_7 вважає призначене йому за вироком суду покарання таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину, є явно несправедливим через суворість та просить його пом`якшити / т.4 а.п.159, 183/.
Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та часткове усунення заподіяної шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Як убачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення вищезазначених злочинів суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 309 КК України із застосування ст. 70 КК України та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені показами обвинуваченого в судовому засіданні, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані по особу ОСОБА_7 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та його особі і необхідності його пом`якшення, спростовуються матеріалами кримінального провадження, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, ст.407 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4