У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Скотаря А.М.

суддів

Кравченка К.Т., Жука В.Г.

за участю прокурора

Сушко Т.М.

захисника ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні 22 березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді
апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 8
грудня 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 263, п.п. 6, 12,

ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України

та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187

КК України,

направлено на додаткове розслідування прокурору Рівненської області.

Органи досудового слідства
обвинувачують ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в умисному вбивстві ОСОБА_4, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з
корисливих мотивів. ОСОБА_2, крім того,
обвинувачується у злісному ухиленні від сплати аліментів, незаконному придбанні
та зберіганні бойових припасів.

Повертаючи дану кримінальну справу на додаткове розслідування, суд вказав,
що під час досудового слідства органи розслідування допустили такі істотні
порушення кримінально-процесуального закону, котрі перешкоджають суду
постановити законний й обґрунтований вирок.

Зокрема: отримання явок із повинною внаслідок застосування незаконних
методів ведення слідства; порушення вимог закону при оформленні явок; участь у
розслідуванні справи сторонніх осіб, які застосовували до підозрюваних
насильство; відсутність належної перевірки з боку прокурора заяв підозрюваних
про заподіяння їм тілесних ушкоджень під час незаконного перебування їх під
адміністративним арештом.

На думку суду належним чином не перевірено заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
порушення їх прав при проведенні слідчих дій під час перебування їх у
Костопільському ІТТ.

Суд визнав, що органи прокуратури не вжили додаткових заходів для перевірки
скарг на незаконні методи ведення слідства та для встановлення дівчини-свідка і
належним чином не виконали вимоги викладені в ухвалі апеляційного суду від 23
жовтня 2006 року.

На рішення суду прокурором принесено касаційне подання. Прокурор, який брав
участь у розгляді справи, просить ухвалу апеляційного суду про направлення
кримінальної справи щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на додаткове розслідування
скасувати, а справу повернути у той же суд для розгляду, в іншому складі
суддів.

Прокурор, посилаючись на зібрані у справі докази, вважає, що висновки суду
не відповідають фактичним обставинам справи, крім того, суд припустився
порушень вимог кримінально-процесуального закону.

Захисник ОСОБА_1 у запереченні на касаційне подання прокурора вказує на те,
що, не зважаючи на доводи прокурора, показання ОСОБА_3 на досудовому слідстві
давалися під фізичним і психічним тиском з боку працівників міліції. На думку
захисника, всі докази у справі, отримані слідством з порушенням процесуального
порядку їх зібрання.

ОСОБА_3 було незаконно піддано адміністративному арешту і він незаконно
утримувався в ІТТ Костопільського райвідділу міліції. Під час перебування в
ІТТ, будучи позбавленим правової допомоги, ОСОБА_3 обмовив себе.

Захисник вважає, що явка з повинною була отримана з порушенням ст. 96 КПК
України.

Оспорюючи доводи прокурора, захисник вказує на те, що слідством не
встановлена дівчина, яка знаходилася в квартирі потерпілого під час вчинення
злочину, не знайдено речові докази - знаряддя злочину.

Захисник у запереченні звертає увагу й на інші порушення, які, на його
думку, суд не може усунути у судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_5, у запереченні на
касаційне подання, також просить відмовити прокурору у задоволенні його вимог,
оскільки касатор не вказав, які висновки суду не відповідають обставинам справи
і які саме норми КПК України порушені судом.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_1, який заперечував проти
задоволення подання прокурора, міркування прокурора про необґрунтованість і
незаконність рішення суду про направлення справи на додаткове розслідування,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання і заперечень
захисників, колегія суддів вважає, що ухвала Апеляційного суду Рівненської
області від 8 грудня 2006 року підлягає скасуванню, а справа - поверненню до
суду з таких підстав.

Суд дійшов висновку, що органи досудового слідства під час розслідування
даної справи допустили такі істотні порушення КПК, які у судовому засіданні не
можна усунути, і ця обставина позбавляє суд постановити законний й
обґрунтований вирок.

Ознайомившись із матеріалами справи та судовим рішенням, колегія суддів
вважає ухвалу апеляційного суду передчасною і такою, що не ґрунтується на
Законі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 КПК України справа може бути повернута на
додаткове розслідування лише тоді, коли неповнота досудового слідства не може
бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені реальні недоліки досудового
розслідування шляхом проведення судового слідства або давання судових доручень
у порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, то повернення справи на
додаткове розслідування не допускається.

Не можна визнати обґрунтованими і незаперечними підставами для повернення
справи на додаткове розслідування посилання суду на те, що органи прокуратури
неналежним чином перевірили заяви підсудних про застосування до них незаконних
методів ведення слідства і відібрання явок із повинною, з порушенням КПК
України.

Заява підсудного про застосування щодо нього незаконних методів, сама по
собі ще не є обов'язковою підставою для направлення справи на додаткове
розслідування.

Як свідчать матеріали справи, органи прокуратури двічі перевіряли доводи
ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_3 незаконних методів і двічі було відмовлено
у порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції.

Якщо суд дійшов висновку, що отримані при перевірці дані свідчать про
протилежне, він не позбавлений права дати доручення більш ретельно перевірити
заяви про застосування насильства до підсудних.

Суд має можливість вимагати від органів прокуратури належного виконання
своєї ухвали і може відкласти розгляд справи до закінчення перевірки. У
випадку, коли це виконати не можливо, обставини справи можливо підтверджувати
за допомогою інших доказів або додаткових процесуальних дій.

Це стосується й заяв підсудних про незаконне притягнення їх до
адміністративної відповідальності та утримання в ІТТ Костопільського райвідділу
міліції.

Постанови суду з цього питання є нескасованими і ніким не оскаржувалися.

Результати перевірок не є обов'язковими і незаперечними для суду, а тому
вони підлягають оцінці разом із іншими доказами і суд має можливість це зробити
у судовому засіданні.

Суд констатував, що органи прокуратури, під час виконання ухвал суду від 19
червня та 14 вересня 2006 року, в порядку ст. 315-1 КПК України, не вжили
ніяких додаткових заходів для встановлення свідка-дівчини, яка була у квартирі
потерпілого. Суд запропонував слідчим шляхом встановити чи вживалися заходи для
виконання доручення слідчого і в чому вони полягали.

Колегія суддів знаходить таку вказівку надуманою і такою, що не може
тягнути за собою повернення справи прокурору.

Вимогу суду про перевірку слідчим шляхом тієї обставини, чи була об'єктивна
необхідність проведення огляду предметів із залученням працівників прокуратури
як понятих у пізній час, у неробочій день та інших обставин, не можна визнати
підставною і такою, що тягне за собою обов'язкове повернення справи на
додаткове розслідування.

Суд має можливість дати доручення перевірити обставини пакування речових
доказів, що мають відношення до висунутого обвинувачення, і дати свою оцінку
отриманим даним.

Посилаючись на те, що під час судового розгляду справи не вдалося
встановити місця звідки були вилучені окремі відбитки пальців рук, суд не
вказав, яким чином необхідно усунути цей недолік і як з'ясувати причину
суперечностей у кількості вилучених відбитків
і чи належать вони ОСОБА_2

Доводи суду про те, що однією із підстав для повернення справи на додаткове
розслідування є відсутність знаряддя злочину, не можна вважати підставними й
обґрунтованими.

Суд повинен мати на увазі, що допущені при вчиненні окремих слідчих дій
порушення закону, що призвели до ущемлення прав учасників процесу, і поновлення
яких неможливе, то ці обставини не є підставою для повернення справи на
додаткове розслідування.

За наявності відповідних підстав такі порушення можуть потягти за собою
визнання окремих доказів недопустимими.

Не можна вважати підставою для перевірки слідчим шляхом і посилання суду на
невстановлення кількості і часу написання явок із повинною та допущені при
цьому порушення при їх отриманні.

Колегія суддів знаходить, що наведені у судовому рішенні інші менш значущі
обставини також не слугують підставою для повернення справи на додаткове
розслідування.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить непереконливим висновок суду
про істотність порушень вимог кримінально-процесуального закону, що виключають
можливість прийняття законного рішення.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської
області від 8 грудня 2006 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про направлення справи на додаткове розслідування скасувати, а справу направити
до апеляційного суду на новий судовий розгляд.

судді:

Кравченко К.Т. Скотарь А.М. Жук В.Г.