Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 1-620/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Балійчука Р.І.

захисника ОСОБА_1

законного представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працює, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2010 року близько 14 години неповнолітній ОСОБА_3, перебуваючи на території подвіря по вул. Парковій, 19 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, за місцем проживання ОСОБА_4, з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до відчиненого вікна однієї з кімнат у вказаному будинку, де, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу, стоячи ногами на залитому фундаменті з вулиці, протягнув руку через відчинене вікно, таким чином, проник в середину кімнати ОСОБА_4, звідки зі столу скоїв крадіжку майна останнього, а саме мобільного телефону марки «Нокіа-5700 Xpress Music» IMEI 23371 вартістю 675 гривень з сім-картою оператора мобільного звязку «Лайф» № НОМЕР_1 вартістю 25 гривень.

Після скоєного з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 700 гривень.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що 14.07.2010 близько 14 години прийшов в гості до ОСОБА_5, але дома був лише його старший брат ОСОБА_6, який повідомив, що ОСОБА_5 вдома немає, та пішов знову до будинку. ОСОБА_3, стоячи перед будинком, побачив, що в одній з кімнат, що знаходиться поряд з вхідними дверима, відчинене вікно у кімнату ОСОБА_6 Заглянув у відчинене вікно, побачив, що на столі, який знаходиться відразу під відчиненим вікном, лежить мобільний телефон марки «Нокіа-5700» чорного кольору з білими вставками, який належав ОСОБА_6 ОСОБА_5 розповідав ОСОБА_3, що то є телефон його старшого брата. Побачивши вказаний, телефон вирішив його викрасти. Для здійснення вказаної мети, став ногами на залитий фундамент під вікном, просунув праву руку у вікно, взяв телефон і відразу вийшов з подвіря. Потім на площі Леніна в м. Боярка Києво-Святошинського району продав викрадений телефон за 120 гривень знайомому на імя ОСОБА_5 з м. Києва, який приїжджає гуляти в м. Боярку.

У вчиненому щиро розкаюється, просить призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його винність у вчиненні злочину підтверджується іншими доказами, дослідженими під час судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 14.07.2010 року близько 14 години до них додому прийшов товариш його брата ОСОБА_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Він повідомив, що ОСОБА_5 немає та зачинив перед ним двері в будинок і займався своїми справами. Куди пішов ОСОБА_7, не бачив. Приблизно через 40 хвилин зайшов до своєї кімнати, вікна якої виходять до вхідних дверей, та виявив відсутність на письмовому столі під вікном свого мобільного телефону марки «Нокіа-5700» ІМЕІ 23371. Вікно на той час було відчиненим, яке відчиняв, щоб провітрити кімнату. Саме на стіл під вікном поклав свій телефон вранці цього ж дня. Спочатку шукав свій телефон по своїй кімнаті, так як гадав, що, можливо, міг його перекласти, але його не знайшов. І тоді почав підозрювати в його зникненні ОСОБА_3, так як ні перед ним, ні після нього до них додому ніхто не приходив. Дочекавшись, коли додому близько 18 години повернувся його брат ОСОБА_5, повідомив йому про зникнення телефону та свої підозри. Він відразу почав телефонувати ОСОБА_3, але в нього телефон був відключений і тоді брат почав шукати його в телефонних розмовах зі своїми друзями. Декілька днів вони займалися пошуками самостійно. Пошуки не дали результатів, тому 20.07.2010 року він звернувся з письмовою заявою про зникнення мобільного телефону до міліції і цього ж дня брат зустрів ОСОБА_3 випадково та запитав про телефон. ОСОБА_3 зізнався, що дійсно він скоїв крадіжку мобільного телефону зі столу в кімнаті, скориставшись тим, що вікно було відчиненим. Також ОСОБА_3 повідомив, що вже встиг продати мобільний телефон.

Просить призначити підсудному покарання не повязане з позбавленням волі. Заподіяна шкода йому відшкодована у повному обсязі законним представником підсудного.

Свідок ОСОБА_8, пояснив суду, що 14.07.2010 року близько 17 години він зустрівся з ОСОБА_3, який в розмові повідомив, що йому терміново потрібні гроші, тому він хоче продати мобільний телефон «Нокіа-5700» в корпусі чорно-червоно-білого кольору. Через кілька днів знову зустрів ОСОБА_3, в розмові поцікавився, чи вдалось йому продати мобільний телефон, на що він повідомив, що телефон продав. Кому і за яку суму продав телефон, ОСОБА_3 не розповідав. В подальшому зі слів ОСОБА_5 стало відомо, що ОСОБА_3 у його брата викрав мобільний телефон «Нокіа-5700».

Винність підсудного у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства, а саме:

-заявою потерпілого ОСОБА_6 від 20.07.2010 року, в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_3, який 14.07.2010 року о 14 годині проник до його приміщення через вікно і викрав мобільний телефон (а.с. 5);

-протоколом огляду місця події від 20.07.2010 року, обєктом якого є приміщення будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6);

- довідкою, згідно якої вартість мобільного телефону марки «Нокіа-5700» становить 675 грн. (а.с. 7);

- протоколом про зявлення із зізнанням ОСОБА_3, в якій він розповідає про обставини викрадення ним мобільного телефону потерпілого (а.с. 9);

- гарантійним талоном на мобільний телефон марки «Нокіа-5700» (а.с.79);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 25.09.2010 року, в ході якого підсудний ОСОБА_3 відтворив обставини вчинення ним крадіжки мобільного телефону потерпілого (а.с. 86-90);

- протокол очної ставки від 25.09.2010 року, проведеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, під час проведення якої останні підтвердили свої покарання щодо обставини крадіжки мобільного телефону (а.с. 91-92).

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_3 її син, який виховується в неповній сімї, з його батьком вона розлучена, останній з сином не спілкується, участі в його вихованні не приймає. Сина може охарактеризувати з позитивної сторони, як спокійного та врівноваженого. Просила суд не позбавляти волі її сина. Шкоду, заподіяну сином потерпілому, відшкодувала. Стверджує, що зможе в подальшому контролювати поведінку сина.

Суд визнає, що підсудний, законний представник підсудного, потерпілий, свідок давали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Аналіз зібраних та досліджених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудного у вчиненні крадіжки доказана повністю, його дії судом кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_3, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає зявлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд, крім обставин, що помякшують його покарання, враховує ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину та особу підсудного, який вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тому з урахуванням обставин справи та даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його неповнолітній вік, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність судимостей, позитивні характеристики, а також те, що потерпілий не наполягає на позбавленні волі підсудного, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,104 КК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75; 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з?являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою в слідчому ізоляторі при Житомирській ВК № 8 УДДУ з ПВП в Житомирській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду, негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 (пятнадцяти) днів з часу його проголошення.

Суддя: