Справа № 127/6138/15-к
Провадження № 1-кп/127/638/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2014 р. за № 0008716 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, проживаючого в цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.05.2014 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 02.12.2008 р. зобов`язаний сплачувати кошти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 (аліменти) в розмірі 1/3 усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2008 р. до досягнення дитиною повноліття.

Всупереч вимогам ст. 51 Конституції України ОСОБА_5 з дитиною не спілкується та не зустрічається, життям, здоров`ям та вихованням не цікавиться, продукти харчування, одяг не надає.

Також ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він має сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує матеріальної допомоги, свідомо не вживав жодних заходів з метою працевлаштування та пошуку іншого заробітку, щоб надати дитині матеріальні кошти для її повноцінного життя та всебічного розвитку, на обліку у Вінницькому обласному центрі зайнятості ОСОБА_5 не перебував і не перебуває.

Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про відкриття виконавчого провадження, до державного виконавця не з`являвся без поважних причин, наявні в нього доходи приховував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат понад шість місяців відповідних платежів.

Згідно з довідкою-розрахунком Староміського ВДВС Вінницького МУЮ від 10.02.2015 р. заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2015 р. становить 44767,48 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та суду пояснив, що він сплачує на користь потерпілої певні суми, про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів йому відомо. Він сплачував аліменти та надавав копії відповідних чеків. Деякі суми він передавав потерпілій без отримання від неї відповідних розписок. Протягом 2014 року він офіційно працював біля 2-х місяців.

На даний час він проживає з батьком і час від часу проживає у співмешканки в Калинівському районі Вінницької області. До нього телефонував державний виконавець, якому він повідомив, що прийде до нього лише у разі виклику повісткою. Через деякий час він сам пішов до державного виконавця, який надав йому довідку про наявність заборгованості.

Він працював не офіційно, на обліку в біржі не стояв, його доходів на сплату аліментів не вистачає.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона в 2008 році звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Спочатку обвинувачений сплачував аліменти, а в подальшому припинив. Протягом першого року він платив стабільно по 400 грн. щомісяця, а згодом припинив. Потім вона поїхала на роботу до м. Одеси, забравши з собою дитину, обвинувачений допомоги з утримання дитини їй не надавав. За весь час наявності рішення суду про стягнення аліментів обвинувачений сплатив біля 5 тис. грн. За час перебування у шлюбі вона дізналась, що до його реєстрації обвинуваченим було отримано кредит в розмірі біля 10 тис. доларів США.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона зустрічається з ОСОБА_8 , який проживає у м. Вінниці, а до неї лише приїздить, фактично вони разом не проживають. До Нового Року ОСОБА_9 був у неї біля 3-х тижнів. За час його перебування у неї коштів їй не надавав.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_11 аліментів: 18.12.2013 р. ОСОБА_12 звернулась до нього із заявою про примусове виконання рішення суду. Про відкриття виконавчого провадження ним було повідомлено сторони. В подальшому він неодноразово викликав боржника, однак той не з`являвся. Спочатку виклики направлялись простою кореспонденцією, а після телефонних розмов він ініціював привід боржника, в ході якого працівниками міліції було надано відомості про його відсутність за місцем проживання. Він також виїжджав на місце проживання ОСОБА_11 , однак того не застав, про що ним було складено відповідні акти. У зв`язку з неможливістю забезпечення явки боржника він звернувся до суду з поданням про обмеження права виїзду за кордон і вказане подання було задоволене. Після отримання ухвали суду ОСОБА_9 з`явився до нього.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

· копію рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 02.12.2008 р., відповідно до якого з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_13 аліменти в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2008 р. і до досягнення дитиною повноліття;

· копії викликів державного виконавця, з яких вбачається, що останнім ОСОБА_5 неодноразово викликався до державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_10 ;

· копії актів державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_10 , відповідно до яких при здійсненні виходу за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 , майна, на яке можливе звернути стягнення, не виявлено, ОСОБА_5 залишено виклик, за свідченнями сусідів ОСОБА_5 за вказаною. Адресою не проживає;

· копії постанов державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_10 про примусовий привід ОСОБА_5 та копії матеріалів виконання приводів, згідно з якими ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає;

· довідку-розрахунок державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_10 , відповідно до якої заборгованість ОСОБА_5 зі сплати аліментів станом на 01.03.2015 р. становить 44767,48 грн.;

· довідку Вінницької ОДПІ від 28.01.2015 р. за № 170/11-с, згідно з якою ОСОБА_5 в період часу з 01.01.2009 р. по 30.09.2014 р. доходів не отримував;

· довідку ТОВ «Діаналогістик» від 10.03.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_5 працював на вказаному товаристві з 22.08.2014 р. до 31.10.2014 р. на посаді водія-експедитора, розмір його заробітної плати за вказаний період роботи становив 3225,43 грн.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України вважає за доцільне обмежитись дослідженням тих питань та доказів, які винесені на розгляд суду сторонами кримінального провадження.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт наявності виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина. Дана обставина в судовому засіданні сторонами кримінального провадження не оспорювалась. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що державний виконавець його до себе не викликав, однак з наданих стороною обвинувачення копій матеріалів виконавчого провадження випливає, що державним виконавцем неодноразово направлялись відповідні виклики обвинуваченому. Дану обставину також підтвердив і свідок ОСОБА_10 . Крім того, суду надано копії матеріалів виконавчого провадження, відповідно до яких у зв`язку з неявкою ОСОБА_5 до нього було застосовано примусовий привід через органи внутрішніх справ, який залишився без виконання у зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем свого проживання. При цьому суд враховує, що свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомляв, що він телефонував до ОСОБА_5 та повідомляв про необхідність явки до нього. ОСОБА_5 даної обставини в судовому засіданні також не заперечував. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 періодично проживав у ОСОБА_7 й остання даної обставини не заперечувала, зазначивши, що обвинувачений до неї періодично приїздив, однак вони спільно не проживали. При цьому свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що після Нового Року ОСОБА_5 провів у неї біля 3-х тижнів. З показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 встановлено, що про дану обставину державному виконавцю обвинуваченим повідомлено не було. Також свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що ОСОБА_5 до нього з`явився лише після ухвалення судом рішення про тимчасове обмеження виїзду обвинуваченому за кордон. Дане твердження свідка частково узгоджується з показаннями обвинуваченого, який суду повідомив, що на телефонні дзвінки до виконавця він не приходив, а коли прийшов до виконавця, той дав йому довідку з розрахунком заборгованості з аліментів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомляв, що частину коштів передавав ОСОБА_4 без отримання від неї відповідних розписок, однак потерпіла в судовому засіданні зазначила, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів обвинувачений незначний час їх сплачував, а потім припинив їх платити. Обвинувачений повідомив, що не мав змоги сплачувати аліменти й надавати грошові кошти на утримання свого малолітнього сина у зв`язку з відсутністю відповідних заробітків. Однак, в судовому засіданні також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 з 22.08.2014 р. до 31.10.2014 р. працював на ТОВ «Діаналогістик» на посаді водія-експедитора, розмір його заробітної плати за вказаний період роботи становив 3225,43 грн. Зі змісту довідки Вінницької ОДПІ від 28.01.2015 р. за № 170/11-с випливає, що ОСОБА_5 в період часу з 01.01.2009 р. по 30.09.2014 р. доходів не отримував. В судовому засіданні обвинувачений повідомив, що працював неофіційно, але на обліку у Вінницькому обласному центрі зайнятості не перебував і до центру не звертався.

Зі змісту примітки до ст. 164 КК України випливає, що відповідальність за вчинення даного злочину настає у разі вчинення будь-яких діянь боржника, спрямованих на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що у ОСОБА_5 була реальна можливість вжити заходів, спрямованих на виконання свого обов`язку зі сплати на користь потерпілої аліментів на утримання малолітнього сина, однак обвинуваченим не було вжито жодних заходів до виконання вказаного обов`язку, а в подальшому для погашення заборгованості, що виникла. Також суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт ухилення обвинуваченого від явок до державного виконавця з метою примусового виконання рішення суду зі сплати аліментів.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_5 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нетяжкий умисний злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у вчиненому розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілої щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що обвинувачений на даний час не працевлаштований, у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів на утриманні малолітньої дитини, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити покарання у виді 80 (вісімдесяти) год. громадських робіт.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: