Провадження №1-кп/487/239/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року Заводський районний
суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді Агєєвої
Л.І.,

при секретарі - Уманському І.В.,

з участю прокурора -
Непомнющої Н.В..,

потерпілої - ОСОБА_1,

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

представника цивільного
відповідача - ОСОБА_5,

та обвинувачених - ОСОБА_6,
ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві
кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села
Юр’ївка, Снігурівського району,
Миколаївської області, громадянина
України, з середньо-спеціальною
освітою, одруженого, працюючого водієм
ПП «ПиК», раніше не судимого,
зареєстрованого та проживаючого
АДРЕСА_2,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця села
Кам’янка, Очаківського району,
Миколаївської області, громадянина
України, з середньо освітою,
одруженого, працюючого механіком ПП
«ПиК», раніше не судимого,
зареєстрованого та проживаючого
АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
287 КК України, суд -

встановив:

04 лютого 2013 року ОСОБА_7, перебуваючи на
посаді - механіка на КПП ПП «ПиК»,
здійснюючи при цьому згідно посадових
обов'язків пов'язаних з перевіркою
технічного стану транспортних засобів
та випуску їх на лінію для здійснення
перевезень пасажирів, в порушення
посадової інструкції затвердженої
директором ПП «ПиК» від 14.04.2008 року, не
проконтролював технічний стан
транспортного засобу автобуса марки
«Рута-25 СПГ» д/н «НОМЕР_1» під час його
виїзду на лінію, особливо стан
складових одиниць і агрегатів, що
впливають на безпеку дорожнього руху, а
саме кріплення задніх лівих коліс
автобуса, що полягала в недотримання
зусиль гайок кріплення колісних
дисків, яке могло бути виявлено ним при
щоденному огляді автобусу, у шляховому
листі поставив відмітку про справність
технічного стану транспортного засобу
та здійснив випуск в експлуатацію
завідомо технічно несправного
транспортного засобу автобусу марки
«Рута-25 СПГ» д/н «НОМЕР_1».

В свою чергу, 04.02.2013 року, близько 07.15
год., ОСОБА_6, перебуваючи на стажуванні
на приватному підприємстві «ПиК» в
якості водія, згідно листу стажування
№ 6 від 04.02.2013 року, в порушення вимог
п.п. 2.3 «а»; 31.1 Правил дорожнього руху
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1306 від
10.10.2001р., із відповідними змінами (далі -
ПДР України), перед виїздом не
перевірив та не забезпечив технічно
справного стану автобуса «РУТА-25 СПГ»
реєстраційний номер «НОМЕР_1», який би
відповідав вимогам стандартів, які
відносяться до безпеки дорожнього
руху, а також правил технічної
експлуатації, інструкцій
підприємств-виробників та іншої
нормативно-технічної документації, з
метою перевезення пасажирів здійснив
виїзд на маршрут № 91 («Кладовище» -
стадіон «Евіс»).

04.02.2013 року, близько 09 години 30 хвилин,
ОСОБА_6 перебуваючи на маршруті,
керував технічно не справним автобусом
«РУТА-25 СПГ» реєстраційний номер
«НОМЕР_1», рухався по прямій ділянці
проїжджої частини проспекту Леніна в
місті Миколаєві, від вулиці Фрунзе до
вулиці Рюміна.

При проїзді в районі перехрестя з
вулицею 8-го Березня в виду не
справності кріплення задніх лівих
коліс на автобусі «РУТА-25 СПГ»
реєстраційний номер «НОМЕР_1», яке
згідно висновку експертизи № 221 від
16.04.2013 року по дослідженню технічного
стану, полягає в зміні конфігурації і
розмірів настановних отворів в
колісних дисках лівих коліс, відбулося
від'єднання заднього лівого колеса від
осі автобуса «РУТА-25 СПГ», яке
продовжуючи самовільне кочення
допустило контактування з пішоходом
ОСОБА_1, яка знаходилася на тротуарі.

Внаслідок неправомірних дій механіка
ОСОБА_7 та водія ОСОБА_6 пішохід ОСОБА_1
отримала тілесні ушкодження у вигляді
забою м'яких тканин лівої тім'яної
області, закритого перелому
зовнішнього виростка лівої
великогомілкової кістки зі зміщенням
та головки малогомілкової кістки, які
відносяться до категорії середнього
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за
ознакою тривалості розладу здоров'я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6
скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК
України, тобто порушення правил
експлуатації транспорту особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілій середньої
тяжкості тілесні ушкодження, а
обвинувачений ОСОБА_7 скоїв злочин,
передбачений ч. 1 ст. 287 КК України, тобто
випуск в експлуатацію технічно
несправного транспортного засобу, що
спричинило потерпілій середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_6 спочатку винним
себе у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України не визнав, в подальшому свою
провину визнав повністю та суду
пояснив, що на підприємстві «ПиК»
працює водієм. 04.02.2013 року проходив на
підприємстві стажування, так як
перейшов працювати з іншого маршруту.
Вранці, разом з водієм ОСОБА_8, який був
його керівником стажування, надали
автобус марки «РУТА» для огляду
механіку ОСОБА_7 На час огляду автобуса
присутнім не був, так як пішов
проходити медичне обстеження. Коли
повернувся, то автобус технічну
перевірку вже пройшов, тому разом з
ОСОБА_8 сіли у автобус та поїхали по
визначеному маршруту. У районі вул. 3
Слобідська ОСОБА_8 вийшов, а він поїхав
далі по пр. Леніна. Коли проїздив в
районі перехрестя з вулицею 8-го
Березня почув, що автобус качнуло, а
потім побачив, що покотилося колесо,
яке зачепило потерпілу ОСОБА_1 та
спричинило тілесні пошкодження. Свою
вину визнає в повному обсязі, просить
суд його суворо не карати та не
позбавляти права на управління
транспортними засобами, оскільки іншої
професії не має. Заявлені цивільні
позови визнав.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 287
КК України не визнав та суду пояснив, що
працює механіком на ПП «ПиК». Вранці
04.02.2013 року водії ОСОБА_6, який проходив
стажування на підприємстві, та ОСОБА_8
надали йому для огляду автобус «РУТА».
Після чого ОСОБА_6 пішов, тому огляд
автомобіля був проведений без нього.
Оглянувши автобус та пересвідчившись в
його технічній справності, поставив
відмітку у шляховому листі та здійснив
випуск автобуса на лінію. Вважає, що
огляд автобусу проводив за
інструкцією, а саме візуально оглянув
кріплення коліс та постукав молотком,
щоб гайки дзвеніли. Наполягає, що
автобус був в технічно справному стані.
Просить суд не позбавляти його права
працювати механіком далі. Заявлені
цивільні позови також не визнав.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному
порушені доводиться перевіреними і
дослідженими в судовому засіданні
доказами, а саме:

Так, допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що працює
на ПП «ПиК» начальником служби безпеки.
Що стосується подій 04.02.2013 року, то у той
день свідка на підприємстві не було.
Після ДТП водій ОСОБА_6 до роботи
допущений не був. На самому
підприємстві було проведено службове
розслідування та встановлено, що водій
ОСОБА_6, який проходив на підприємстві
стажування і повинен був працювати
разом зі своїм керівником стажування
водієм ОСОБА_8, 04.02.2013 року працював на
автобусі «РУТА» один. Вранці, автобус
на якому працював ОСОБА_6 був оглянутий
механіком ОСОБА_7, який за це
відповідає, та випущений на лінію як
технічно справний. Зі слів ОСОБА_7
ніяких несправностей у автобуса він не
встановив. Свідок також вказав, що у
ході розслідування були оглянуті і
інші автобуси та встановлено, що вони
мають технічні несправності. Також
вважає, що водій ОСОБА_6 самостійно не
міг знайти технічні несправності у
автобуса.

Допитана у суді потерпіла ОСОБА_1 суду
вказала, що 04.02.2013 року приїхала на
Центральний ринок. Коли йшла тротуаром
в районі вул. 8 Березня, то отримала
удар. Коли прийшла в себе, то побачила,
що удар був нанесений колесом. Від
удару отримала тілесні ушкодження та
проходила лікування в лікарні. На даний
час просить стягнути з підприємства
«ПиК» та обвинувачених спричинену їй
матеріальну та моральну шкоду, а також
понесені витрати на юридичну допомогу,
а всього стягнути 61 974,23 грн., із яких
матеріальна шкода 8 474,23 грн., моральна
шкода 50 000 грн. та юридична допомога 3 500
грн.

Допитаний у суді свідок захисту ОСОБА_8
суду пояснив, що працює на ПП «ПиК»
водієм автобуса. Вранці 04.02.2013 року
разом з водієм ОСОБА_6, який знаходився
у нього на стажуванні, надали автобус
«РУТА» для огляду механіку ОСОБА_7, який
оглянув автобус та випустив його на
лінію, оскільки ніяких технічних
несправностей вони у автобуса
візуально не виявили. Разом з ОСОБА_6
свідок автобусом доїхав до вул. 3
Слобідська, при цьому ніяких шумів або
гуркоту у салоні на момент руху
автобуса чути не було.

Допитаний у суді представник
цивільного відповідача ПП «ПиК»
заявлений потерпілою позов про
стягнення спричиненої матеріальної
шкоди визнав повністю і суду пояснив,
що частково підприємство добровільно
вже відшкодувало потерпілій шкоду у
розмірі 3 000 грн. Не заперечував про
стягнення з підприємства на користь
потерпілої 8474,23 грн. Що стосується
моральної шкоди просив вирішити на
розсуд суду.

Крім того, вина
обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України і вина обвинуваченого
ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 287 КК України
підтверджується також матеріалами,
зібраними під час досудового
розслідування справи, а саме:

- даними протоколу огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
04.02.2013 року у ході якого було
встановлено, що на перехресті пр.
Леніна та вул. 8 Березня в місті
Миколаєві мало місце ДТП та у
мікроавтобуса «РУТА-25 СПГ» держ. номер
НОМЕР_1 відокремлене колесо заднє
зовнішнє;

- даними схеми до
протоколу огляду місця ДТП від 04.02.2013
року;

- даними фототаблиці до
протоколу огляду місця ДТП та 9
фотознімками.

Згідно висновку експерта № 221 від
16.06.2013 р. та фототаблиць до висновку -
«До моменту розгляду ДТП кріплення
задніх лівих коліс на автобусі «РУТА-25
СПГ» знаходилося в несправному стані,
який складається із зміни конфігурації
та розмірів установчих отворів в
колісних дисках лівих коліс, які
викликані недотриманням зусилля
затягування гайок кріплення колісних
дисків. Дана несправність виникла до
моменту ДТП і могла бути виявлена
водієм і особою, яка відповідає за
експлуатацію автобусу, за
передбаченими правилами експлуатації
автобуса, при щоденному огляду
автобуса.

Так як установка коліс з
відступом від вимог підприємства
виробника могла привести до
поступового відкручування гайок
кріплення заднього лівого колеса, а ДТП
складається з відділення заднього
лівого зовнішнього колеса від осі
автобуса «РУТА-25 СПГ», яке продовжило
самовільне кочення і контактування з
пішоходом ОСОБА_1, яка знаходилася на
тротуарі, то виявлена несправність
кріплення і не відповідність зусилля
установки кріплення задніх лівих коліс
могла виявитися причиною ДТП.

Вказаний висновок був
підтриманий допитаним у суді експертом
ОСОБА_10

Клопотання про призначення
повторної автотехнічної експертизи у
ході розгляду кримінального
провадження учасниками не заявлялося.

Крім того, згідно висновку
експерта № 337 від 27.02.2013 р. у гр. ОСОБА_1
мають місце тілесні ушкодження у
вигляді забою м'яких тканин лівої
тім'яної області, закритого перелому
зовнішнього виростка лівої
великогомілкової кістки зі зміщенням
та головки малогомілкової кістки. Дані
тілесні ушкодження могли бути отримані
04.02.2013 року, в результаті дії тупого
твердого предмету, не виключено у
результаті удару колесом, яке
відірвалося від автомобіля. Отримані
ОСОБА_1 тілесні ушкодження відносяться
до категорії середньої ступені
тяжкості за ознакою тривалості розладу
здоров'я на строк більш як 21 день.

Згідно довідки бухгалтерії
міської лікарні ШМД м. Миколаєві від
29.03.2013 року ОСОБА_1 знаходилася на
стаціонарному лікуванні з 04.02.2013 року
по 18.02.2013 року і вартість її лікування
складає 3 612,74 грн.

При визначенні виду й міри покарання
обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7, суд
враховує характер і ступінь тяжкості
скоєного злочину, особи винних та
обставини справи, у відповідності зі
ст. 65 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_6, скоїв злочин
невеликої тяжкості, має постійне місце
проживання, на досудовому слідстві та в
суді давав правдиві показання,
розкаюється у скоєному, раніше не
судимий, на обліку не перебуває,
характеризується позитивно, має на
утриманні хвору дружину та
непрацездатну матір.

Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв злочин
середньої тяжкості, раніше не судимий,
на обліку не перебуває,
характеризується позитивно.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК
України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання
обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7, згідно
ст. 67 КК України, не виявлені.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, а згідно з
ч.2 ст. 50 КК України покарання має на
меті не тільки кару, а й виправлення
засуджених.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне обрати обвинуваченим
покарання у виді виправних робіт.

Що стосується заявлених цивільних
позовів прокурора в інтересах держави
в особі Департаменту фінансів
Миколаївської міської ради про
стягнення в солідарному порядку з
обвинувачених та цивільного
відповідача ПП «ПиК» витрат на
стаціонарне лікування потерпілої та
потерпілої про стягнення також в
солідарному порядку спричиненої
матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 1206 ЦК
України особа, яка вчинила злочин,
зобов'язана відшкодувати витрати
закладові охорони здоров'я на
лікування потерпілого від цього
злочину. Якщо лікування проводилося
закладом охорони здоров'я, що є у
державній власності або власності
територіальної громади, кошти на
відшкодування витрат на лікування
зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно частини 2 ст. 127 КПК України
шкода, завдана кримінальним
правопорушенням або іншим суспільно -
небезпечним діянням, може бути
стягнута судовим рішенням за
результатами розгляду цивільного
позову в кримінальному провадженні.

Крім того, за загальними правилом ч. 2
ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується власником
(володільцем) цього джерела.

У випадках завдання шкоди внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки
іншим особам застосовується положення
ч. 2 ст. 1188 ЦК України.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність
за моральну шкоду, завдану фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
покладається на особу, яка її завдала,
за загальним правилом за наявності її
вини.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені
спеціальні випадки відшкодування
моральної шкоди, коли на відміну від
загальних правил, моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
особи, яка її завдала, серед яких - і
випадок відшкодування моральної шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України
передбачає підстави відшкодування
моральної шкоди незалежно від вини
заподіювача, проте не змінює
відповідальну за відшкодування
моральної шкоди особу, якою за
змістом ст. 1167 ЦК України залишається
особа, яка безпосередньо завдала
моральну шкоду, а саме - винний водій.

Також, ст. 1187 ЦК України встановлює
особливого суб'єкта, відповідального
за завдання шкоди джерелом підвищеної
небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким
суб'єктом є особа, яка на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, за змістом цієї норми, обов'язок
по відшкодуванню шкоди в такому
випадку покладається на власників
(володільців) джерел підвищеної
небезпеки, незалежно від вини обох
водіїв або одного із них.

А з урахуванням викладеного, суд вважає
позов, заявлений прокурором в
інтересах держави таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі і з
обвинувачених в солідарному порядку
належить стягнути на користь держави в
особі Департаменту фінансів
Миколаївської міської ради 3 612,74 грн.
вартості лікування потерпілої.

Що стосується заявленого
потерпілою цивільного позову про
відшкодування спричиненої
матеріальної та моральної шкоди, то він
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

З цивільного відповідача ПП «ПИК» на
користь потерпілої належить стягнути 8
474,23 грн. спричиненої матеріальної
шкоди, розмір якої підтверджується
наданими потерпілою до суду чеками та
меморіальним ордером.

В свою чергу, моральну шкоду належить
стягнути з обвинувачених у розмірі 5 000
грн., що на думку суду є достатнім з
урахуванням обставин справи та вини
обвинувачених, при цьому суд вважає, що
доводи потерпілої про те, що розмір
моральної шкоди вона визначила з
урахуванням її подальшого лікування і
необхідністю операційного втручання в
майбутньому не можуть бути підставою
для задоволення заявлених вимог про
стягнення на її користь моральної
шкоди у розмірі 50 000 грн. в повному
обсязі, оскільки вказані витрати
відносяться до матеріальних витрат,
крім того, потерпіла має право з
приводу понесення додаткових витрат
на її лікування звернутися до суду з
окремим позовом.

Також, що стосується стягнення на
користь потерпілої понесених витрат на
юридичну допомогу у сумі 3 500 грн., то їх
належить стягнути в солідарному
порядку з цивільного відповідача та
обвинувачених.

Заходи забезпечення
кримінального провадження в ході
досудового розслідування не
застосовувались.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374, 376 КПК
України, суд -

з а с
у д и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та
призначити йому покарання у вигляді 1
(одного) року виправних робіт за місцем
роботи із утриманням 10% заробітку в
дохід держави без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

ОСОБА_7 визнати винуватим у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 287 КК України та
призначити йому покарання у вигляді 1
(один) рік 6 місяців виправних робіт за
місцем роботи із утриманням 10%
заробітку в дохід держави без
позбавлення права обіймати посаду
механіка.

Заходи забезпечення кримінального
провадження в ході досудового
розслідування не застосовувались.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному
порядку на користь держави в особі
Департаменту фінансів Миколаївської
міської ради 3 612,74 грн. витрачених на
лікування потерпілої ОСОБА_1.

Стягнути з Приватного підприємства
«ПиК» на користь ОСОБА_1 8 474,23 грн.
спричиненої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному
порядку на користь ОСОБА_1 5 000 грн.
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного
підприємства «ПиК» на користь ОСОБА_1 в
солідарному порядку 3 500 грн. понесених
витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
держави процесуальні витрати,
пов'язані з залученням експерта у сумі
147 грн. 30 коп. з кожного.

На вирок суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
протягом тридцяти діб з моменту його
проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня
після ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя
Агєєва Л.І.