Справа №150/335/14-к
Провадження по справі №1-кп/150/24/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2014 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000133 від 17.04.2013 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого сільським головою Вила Ярузької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, раніше не судимого,

про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 16.04.2013 року, перебуваючи у приміщенні літньої кухні домогосподарства ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, під час розпивання алкогольних напоїв з раніше знайомим односельчанином ОСОБА_8 , під час виниклої безпричинної суперечки, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над останнім, наніс 6 ударів руками в голову та один удар в шию ОСОБА_8 , чим спричинив йому відповідно до висновків судово медичних експертиз від 03.06.2013 року, №218/94, від 04.07.2013 року, №261/104 та від 10.10.2013 року, №401/134 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою гортані без порушення функцій дихання, забою хрящів трахеї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров*я.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав і суду показав, що 16.04.2013 року разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перебували за межами с. Вила Ярузькі Чернівецького району, брали на полі пісок для ремонту школи та будинку культури. Після обіду до ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 і попросив взяти піску. ОСОБА_8 привіз на поле пляшку горілки, яку вони розпили. Під час розпивання горілки ОСОБА_8 образливо висловлювався по відношенню до працівників будинку культури та сільської ради, що не подобалось ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 поїхали додому до ОСОБА_7 , де в літній кухні пили пиво. ОСОБА_7 сказав, що хоче спати і вийшов з кухні, а ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишилися. ОСОБА_8 одразу почав критикувати роботу сільської ради та ОСОБА_9 як голови Вила Ярузької сільської ради, висловлюючись непристойними словами. При цьому, ОСОБА_9 не маючи бажання вислуховувати критики та нецензурної лайки ОСОБА_8 , штовхнув останнього рукою, влучивши в обличчя, від чого зламалися окуляри ОСОБА_8 . Продовжуючи суперечку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 штовхали один одного в область грудної клітини, ОСОБА_8 хотів вдарити ОСОБА_9 по плечі, однак, ОСОБА_9 відвів його руку та штовхнув ОСОБА_8 в область живота. ОСОБА_8 хотів зателефонувати в міліцію, тому ОСОБА_9 вибив ногою з рук останнього мобільний телефон. Визнає, що завдав удари по голові, однак, не такі, що призвели б до струсу головного мозку. Зазначив, що ОСОБА_10 знімав на телефон все, що відбувалось за столом. Після закінчення суперечки вони розійшлися по домівках. Приблизно 18.04.2013 року ОСОБА_9 дізнався про те, що ОСОБА_8 перебуває на стаціонарному лікуванні в Чернівецькій ЦРЛ. ОСОБА_9 приїжджав в лікарню, щоб примиритися із ОСОБА_8 , однак, останній не мав бажання примиритися. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 щодо стягнення матеріальних, моральних збитків та витрат на правову допомогу не визнає.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що у квітні 2013 року побачив, що возять пісок, тому ОСОБА_8 приїхав в кар*єр с. Вила Ярузькі Чернівецького району Вінницької області, де були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Боднар ОСОБА_11 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 приїхали до будинку ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , де у літній кухні сиділи за столом та пили пиво. ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_6 не ображав. ОСОБА_6 наполягав, щоб ОСОБА_8 відвіз його додому, але той відмовився. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вийшли на вулицю. Пізніше ОСОБА_10 повернувся до літньої кухні. ОСОБА_6 піднявся з-за столу і наніс ОСОБА_8 удар в область лівого вуха, від чого останній впав в куток, з носа потекла кров, у ОСОБА_8 розбились окуляри. Після цього ОСОБА_6 почав наносити удари ОСОБА_8 в область грудної клітини, вдарив один раз по шиї. ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 близько 5-6 ударів руками в голову., вибив ногою мобільний телефон у ОСОБА_8 , потім наніс удар в щелепу, бив по плечах, в голову. ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_10 увесь цей час сидів за столом і грався мобільним телефоном. ОСОБА_8 стало погано і він поїхав додому. Потерпілий просить стягнути із обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 6159 грн. 58 коп., зокрема, 2285,72 грн., витрачених на придбання медикаментів; 623,86 грн. витрат на пальне та проїзд до Чернівецької та Могилів Подільської лікарень; 3250 гривень, сплачених ОСОБА_8 особам, які проводили догляд за пасікою, належною ОСОБА_8 на час його перебування в лікарні, а саме: ОСОБА_12 , - 1950 гривень, ОСОБА_8 1300 гривень. Крім того, просить стягнути із обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 30000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 гривень.

Свідок ОСОБА_13 дружина потерпілого ОСОБА_8 , суду показала, що біля 23 години 16.04.2013 року вона зателефонувала до чоловіка, який на той час перебував у будинку ОСОБА_7 . Біля 24 голини ОСОБА_8 приїхав додому і повідомив, що його побив ОСОБА_6 . На чолі у ОСОБА_8 була гуля, під носом кров, з лівої сторони під щелепою - підпухлість. Наступного ранку ОСОБА_13 разом із чоловіком ОСОБА_8 поїхали у Чернівецьку лікарню де ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні. Саму бійку знімали на відео мобільним телефоном, що дуже принизило ОСОБА_8 , оскільки, відео оприлюднили по двох селах, в школі.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що в квітні 2013 року запросив ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до себе додому на пиво. У літній кухні належного йому домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , за столом розпивали пиво ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_7 пішов спати, прийшов ОСОБА_10 .Наступного дня від ОСОБА_13 йому стало відомо, що її чоловіка ОСОБА_8 побив ОСОБА_6 . Як пояснив ОСОБА_6 , він посварився із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 , побились окуляри останнього. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 їздили у Чернівецьку ЦРЛ до ОСОБА_8 , який перебував на стаціонарному лікуванні. Однак, ОСОБА_6 не зміг примиритися із ОСОБА_8 , оскільки, останній не хотів пробачити того, що сталось.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що у квітні 2013 року приїхав в кар*єр с. Вила Ярузькі Чернівецького району і завантажив пісок. Про бійку ОСОБА_6 та ОСОБА_8 дізнався від односельчан, які сказали, що в якомусь будинку були разом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Відео, зняте на мобільний телефон, ОСОБА_14 не бачив і в якому перебував стані ОСОБА_6 не бачив.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що у квітні 2013 року вантажив пісок у кар*єрі с. Вила Ярузькі Чернівецького району, не бачив, в якому стані були ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . На наступний день від односельчан почув про бійку між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Про існування відео, знятого на мобільний телефон почув пізніше, бачив лише його частину, зокрема, те як ОСОБА_6 вибив ногою телефон у ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що з ОСОБА_8 перебуває не в дружніх стосунках, оскільки, останній постійно зводить наклепи на нього. Близько 21 години 16.04.2013 року він разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 поїхали пити пиво до будинку ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи за столом у літній кухні домоволодіння ОСОБА_7 між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла суперечка через пісок та політичні погляди, почалась штовханина. ОСОБА_8 не сподобалось, що йому не вистачило піску. Коли почалась бійка між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . ОСОБА_10 знімав на відео мобільним телефоном, хто першим розпочав бійку не бачив. ОСОБА_6 відмахнувся від ОСОБА_8 , від чого впали окуляри останнього і розбились. ОСОБА_10 бачив у ОСОБА_8 кров з носа. ОСОБА_6 кілька разів ударив ОСОБА_8 , вибив ногою у останнього мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що у квітні 2013 року завантажував пісок у кар*єрі с. Вила Ярузькі Чернівецького району Вінницької області, де були ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Пізніше почув від односельчан про бійку між вказаними особами.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що працює екскаваторником. Бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не бачив. Покази, дані ним на досудовому розслідуванні, підтримує.

Свідок ОСОБА_18 лікар невролог Чернівецької ЛПЛ, суду показала, що навесні 2013 року консультувала ОСОБА_8 , який звернувся в лікарню зі скаргами на головний біль. Після огляду ОСОБА_8 було встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, зі слів ОСОБА_8 його побив односельчанин, прізвища якого ОСОБА_8 не називав. Зовнішніх видимих тілесних ушкоджень ОСОБА_18 при огляді ОСОБА_8 не пам*ятає. Зазначила, що детальніше про історію хвороби ОСОБА_8 зазначається в медичній картці стаціонарного хворого.

Свідок ОСОБА_19 . В лікар, суду показав, що ОСОБА_8 поступив до Чернівецької ЦРЛ зі струсом головного мозку. Зі слів ОСОБА_8 його побив ОСОБА_20 . Діагноз струс головного мозку ОСОБА_8 ставився по неврологічних ознаках. ОСОБА_19 оглядав ОСОБА_8 в той самий день. Ліки, які призначалися для лікування, ОСОБА_8 купував за власні кошти.

Крім показів потерпілого, свідків вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 13.07.2014 року /а.с. 39-40/;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 06.09.2013 року /а.с. 74-75/ та фото таблицями до нього /а.с. 76-81/;

- протоколом огляду предмету від 11.10.2014 року - компакт диск марки «Verbatim» /а.с.94-96/;

- оглянутою в судовому засіданні медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_21 , відповідно до якої основний діагноз останнього ЗЧМТ, струс головного мозку, церебростенічний синдром;

- оглянутим в судовому засіданні компакт диском марки «Verbatim» з відеозаписом бійки, що сталася 16.04.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яка свідчить про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілом ОСОБА_8 .

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невизнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки, протоколи проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 /а.с. 74-75/ та оглянутий в судовому засіданні компакт диск марки «Verbatim» з відеозаписом бійки, що сталася 16.04.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

Як пояснив ОСОБА_6 з матеріалами кримінального провадження він знайомився, підписував процесуальні документи, дивився диск, але відео зйомка не відповідає дійсності.

До вище зазначених пояснень суд відноситься критично, оскільки, на запитання чи заявляв ОСОБА_6 слідчому, що він не винний в скоєнні кримінального правопорушення, чи робив заяіви про те, що відео не відповідає дійсності та чи оскаржував дії слідчого, ОСОБА_6 відповів, що ні.

Частиною 1 статті 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, крім Конституції України, закріплено і нормами КПК України.

Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження /ч.2 ст.91 КПК України/.

Частиною 1 статті 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В судовому засіданні прокурором надано достатні та належні докази, які підтверджують як подію вчинення кримінального правопорушення, так і причетність ОСОБА_6 до його вчинення.

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв*язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд у процесі розгляду кримінального провадження та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров*я.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного позитивно характеризується по місцю проживання /а.с. 24/, у відповідності до ст.66 КК України не знаходить обставин, які пом`якшують пока

рання та за наявності у відповідності до ст.67 КК України обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп*яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом*якшують покарання та передбачені ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання, і з урахуванням особи винної, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді обмеження волі, проте, із звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, заявлений потерпілим ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_8 просить стягнути із потерпілого ОСОБА_6 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 6159 грн. 58 коп., зокрема, 2285,72 грн., витрачених на придбання медикаментів; 623,86 грн. витрат на пальне та проїзд до Чернівецької та Могилів Подільської лікарень; 3250 гривень, сплачених ОСОБА_8 особам, які проводили догляд за пасікою, належною ОСОБА_8 на час його перебування в лікарні: ОСОБА_12 , - 1950 гривень, ОСОБА_8 1300 гривень.

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути із обвинуваченого моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що ОСОБА_8 переніс значний фізичний біль, який відчуває до цього часу, був принижений як людина і як чоловік. Зухвала поведінка ОСОБА_6 , його зверхнє ставлення до ОСОБА_8 , маючи фізичну перевагу, якій ОСОБА_8 не міг протистояти, залишила в душі велику психологічну травму, а розповсюдження в мережі мобільного зв*язку побиття ОСОБА_8 призвело до того, що він став об*єктом насмішок в селі, починаючи від дітей і до людей похилого віку. Моральні страждання ОСОБА_8 посилюються у зв*язку із тим, що ОСОБА_6 до цього часу не попросив у потерпілого вибачення, тому ОСОБА_8 вважає, що його моральна шкода є безмежною і виражає її в грошовому виразі в розмірі 30000 гривень.

Суд приймає до уваги докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження та підтверджують понесені витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 , оскільки, перелік ліків зазначений у листах лікарських призначень , зокрема: фіскальний чек №0717 на суму 122,15 грн.; фіскальний чек №7072 на суму 3,40 грн.; фіскальний чек №7378 на суму 2,30 грн.; фіскальний чек №6418 на суму 314,30 грн.; фіскальний чек №6134 на суму 42,65 грн. /а.к.п. 51/; фіскальний чек №7156 на суму 2,07 грн.; фіскальний чек №6567 на суму 113,40 грн.; фіскальний чек №7683 на суму 2,05 грн.; фіскальний чек №7009 на суму 25,35 грн.; фіскальний чек №7859 на суму 2,45 грн.; фіскальний чек №7325 на суму 2,10 грн.; фіскальний чек №6738 на суму 2,50 грн.; фіскальний чек №8008 на суму 13,50 грн.; фіскальний чек №6169 на суму 8,35 грн.; фіскальний чек №7597 на суму 5,45 грн.; фіскальний чек №8737 на суму 45,85 грн.; фіскальний чек №8009 на суму 19,25 грн.; фіскальний чек №6170 на суму 2,65 грн.; фіскальний чек №7476 на суму 68,50 грн.; фіскальний чек №6224 на суму 119,55 грн. /а.к.п. 52/; накладна від 31.05.2013 року на суму 417,15 грн. /а.к.п. 53/; накладна від 29.05.2013 року на суму 543,75 грн. /а.к.п. 54/; накладна від 29.04.2013 року на суму 293,50 грн. /а.к.п. 55/. Дані витрати є виправданими та підтверджені медичною документацією.

Таким чином, сума збитків, які підтверджені матеріалами справи, що понесені на лікування ОСОБА_8 , становить 2285,72 грн. і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обгрунтування понесених витрат на пальне та проїзд до Чернівецької та Могилів Подільської лікарень потерпілим надано численні фіскальні чеки. Проте, з наданих ОСОБА_8 доказів неможливо визначити, що витрати по придбанню пального понесені саме потерпілим, що саме цей літраж використаний для поїздки, з наданих доказів неможливо встановити звідки та до якого пункту призначення рухався автомобіль.

Оцінюючи матеріали справи, суд не приймає до уваги наступні докази, надані потерпілим ОСОБА_8 в обгрунтування понесених витрат на пальне та проїзд до Чернівецької та Могилів Подільської лікарень, а саме: чек №5497 на суму 56,99 грн.; чек №5503 на суму 52,00 грн.; чек №4635 на суму 52,00 грн.; чек №1458 на суму 52,97 грн. /а.к.п. 56/; чек №7267 на суму 43,01 грн.; чек №7992 на суму 107,00 грн.; чек №5885 на суму 99,94 грн.; чек №5193 на суму 60,01 грн.; чек №99,94 грн. /а.к.п. 57/. Зазначені вище докази судом не визнаються належними та допустимими.

Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги потерпілого ОСОБА_8 щодо стягнення із обвинуваченого витрат, сплачених ним особам, які проводили догляд за пасікою, належною ОСОБА_8 на час його перебування в лікарні: ОСОБА_12 , - 1950 гривень, ОСОБА_8 1300 гривень, оскільки, є непідтвердженими та належним чином не доведеними. Посилання потерпілого ОСОБА_8 в обгрунтування свої вимог на паспорт пасіки не можуть бути взяті до уваги, оскільки, зазначений документ не є достовірним та достатнім доказом, який би підтверджував витрати ОСОБА_8 сплачених ним особам, які проводили догляд за пасікою, належною ОСОБА_8 на час його перебування в лікарні.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує тяжкість і суспільну небезпеку кримінального правопорушення, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав ОСОБА_8 , зокрема, перенесення останнім фізичного болю в момент спричинення йому тілесних ушкоджень, які він відчуває і на даний час, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зокрема, нездатність ОСОБА_8 працювати, постійне відчуття дискомфорту.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов і встановлено кількісну ознаку (грошовий еквівалент) моральної шкоди, заподіяної йому, в розмірі 30000 гривень.

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв*язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд у процесі розгляду кримінального провадження та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення вимог потерпілого, оскільки, заявлений ним цивільний позов із встановленим грошовим еквівалентом, належним чином не доведено, не надано достатніх підтверджень його розміру.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 118 КПК витрати, пов*язані із витратами на правову допомогу являються процесуальними витратами.

Частиною 1 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Матеріалами справи підтверджено, що потерпілим ОСОБА_8 здійснено процесуальні витрати, зокрема, витрати на правову допомогу в розмірі 3500 гривень, що підтверджується квитанцією №30 від 20.06.2013 року та квитанцією №63 від 20.04.2014 року, виданими юрисконсультацією Могилів Подільського району, тому суд в силу статті 124 КПК України приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого здійснені ним витрати на правову допомогу, оскільки, їх розмір та підстава документально підтверджені.

Керуючись ст. 373, 374 КК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 /один/ рік.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 /один/ рік та покласти на нього наступі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Речові докази по справі:

- компакт диск марки «Kаktuz» із двома відео файлами та компакт диск марки «Verbatim» із двома відео файлами, - залишити при кримінальному провадженні, де вони і знаходяться;

- окуляри, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького РВ УМВС України у Вінницькій області, - повернути власнику ОСОБА_8 .

Цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, заявлений потерпілим, задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням, в розмірі 2285 /двох тисяч двохсот вісімдесяти п*яти/ гривень 72 копійок; моральну шкоду в розмірі 2500 /двох тисяч п*ятсот/ гривень, а також здійснені ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 3500 /трьох тисяч п*ятсот/ гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_1