Справа № Провадження №11-1004/12 11/1090/4890/12 Головуючий у І інстанціїКисіль
Категорія39Доповідач у 2 інстанції Говоруха
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2012 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Левчука О.Д.,

суддів: Капічон О.М., Говорухи В.І.,

за участю прокурора Краснівського В.П., захисника ОСОБА_1, представників потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_4 та представника цивільного співвідповідача ОСОБА_5 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 15 березня 2012 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, раніше не судимого, працюючого кранівником лінійного управління магістральних газопроводів, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджено за ч. 2 ст. 272 КК України до 2 /двох/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст. 75 та ст. 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 /два/ роки.

Відповідно до вироку ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 272 КК України за наступних обставин.

З 22 березня 2011 року ОСОБА_4 працював кранівником приватного акціонерного :товариства «Будівельно-монтажне управління №10»та відповідно до пункту 1.8 Інструкції з охорони праці №12 для машиніста автокрана, затвердженої наказом голови правління товариства № 29 від 2 вересня 2008 року, пункту 2.4 посадової інструкції машиніста автомобільного крана, затвердженої головою правління товариства, він був зобов'язаним дотримуватись правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Наказом голови правління підприємства №11-.А від 25 березня 2011 року за ним був закріплений автокран КС-3575-А державний реєстраційний :номер НОМЕР_1, виготовлений на базі автомобіля КАМАЗ-532І3.

12 квітня 2011 року близько 8 години 30 хвилин ОСОБА_6 отримав усне доручення від керівництва за допомогою крану разом із ОСОБА_7, який не перебував у трудових відносинах з підприємством, провести обстеження покрівлі ангару для зберігання техніки на території машино-тракторного парку дочірнього підприємства «Київська Русь»товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 Україна»в селі Фарбоване Яготинського району Київської області. Цього ж дня, в період приблизно з 9 години 35 хвилин до 13 години 30 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7, ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які не перебували у трудових відносинах з підприємством проводили роботи по демонтажу шиферу покрівлі вищевказаного ангару без відповідного дозволу від особи, відповідальної за безпечне їх проведення, чим порушено вимоги пункту 2.13 Інструкції з охорони праці №12 для машиніста автокрана, затвердженої наказом голови правління товариства № 29 від 2 вересня 2008 року. ОСОБА_4, закріпленим за ним автокраном, підняв на рівень даху ангару вказаних осіб у спеціально прилаштованій для цього колисці, усвідомлюючи і передбачаючи при цьому проведення ОСОБА_7 робіт на даху, поза нею, про що свідчила наявність при ньому електричного подовжувача, електричної кутової шліфувальної болгарки, саморобних засобів індивідуального захисту при роботі на висоті (страховочного поясу з тросом). За допомогою кутової шліфувальної машинки ОСОБА_7, перемістившись колиски на дах ангару, зрізав кріплення шиферу та подавав його листи у колиску ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які їх укладали. Після цього, ОСОБА_4 опускав на землю колиску з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 і вони вивантажували з неї демонтовані листи шиферу. Всього здійснив 6-7 таких підйомів і опускань колиски з вантажем. Дані види робіт згідно з пунктами 94 (роботи верхолазні та на висоті) і 101 (вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин механізмів) Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 року №15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №232/10512, пунктів 67-69 Порядку видачі дозволів Державним комітетом з нагляду за охороною праці та його територіальними органами, затвердженого :Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2003 року №1631, віднесені до робіт з підвищеною небезпекою. Здійснюючи цю роботу, ОСОБА_4 грубо порушив положення пункту 3.19.11 Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) стрілових самохідних (автомобільних, гусеничних, залізничних, пневмоколісних) кранів, затвердженої наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці N 135 від 25.09.95 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 1995 р. за N 371/907 (НПАОП 0.00-5.03-95), згідно до якого підіймання людей кранами допускається у виключних випадках з використанням для цього спеціальних колисок (кабін) і розробки спеціалізованою організацією проекту, що відображає всі заходи по забезпеченню безпечного виконання цих робіт. Проект повинен бути узгоджений з органом Держнаглядохоронпраці. З проектом під розписку має ознайомлений кранівник. Усвідомлюючи наявність небезпечного, для життя і здоров'я ОСОБА_7, фактору, обумовленого розташуванням його робочого місця на значній висоті відносно поверхні землі, поза колискою, ОСОБА_11 проігнорував його, проявивши при цьому злочинну недбалість, яка виразилась у тому, що він міг і повинен був передбачити можливість падіння людини з висоти та її травмування. Працюючи на даху ангару, ОСОБА_7 став на лист шиферу, який не витримав ваги його тіла і зруйнувався. Від падіння з висоти він отримав переломи кісток основи черепа, масивні крововиливи під м'яку мозкову оболонку та забій головного мозку по типу протиудара, закритий перелом кісток лівого передпліччя, масивний крововилив в ліву плевральну порожнину, перелом шийних хребців, які у сукупності віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння. Цього ж дня, тобто 12 квітня 2011 року ОСОБА_7В від отриманих ушкоджень помер в Яготинській центральній районній лікарні Порушення ОСОБА_4 зазначених правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою перебуває у прямому причинному зв'язку із загибеллю ОСОБА_7

Не погоджуючись з вироком районного суду представник цивільного співвідповідача голова правління ПрАТ «БМУ-10»ОСОБА_5 подав апеляцію в якій просить вирок суду скасувати в частині цивільного позову та направити на новий судовий розгляд. Так, в порушення вимог чинного законодавства, суд стягуючи з ПрАТ «БМУ-10»91 409 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, не вказав норми матеріального права, які передбачають стягнення матеріальної шкоди при обставинах, встановлених судом, не перерахував доказів, якими це підтверджується та не навів відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню.

В апеляції на вирок суду 1-ї інстанції засуджений ОСОБА_4 просить вирок скасувати у звязку з неправильним застосуванням норм кримінального закону та з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства. Засуджений вважає, що його посадові обовязки повинні регламентуватися Правилами побудови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів № 132. Також, судом не надано оцінки його показам з яких випливає, що причинного звязку між його діями та наслідками, які настали смертю потерпілого ОСОБА_7, не має. Суд при розгляді справи належним чином не дослідив докази по справі, не проаналізував їх та не дав оцінки з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, що свідчить про незаконність вироку. Окрім цього, апелянт вважає що підстав для задоволення цивільного позову не має, оскільки він є необґрунтованим. У звязку з цим, засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважаючи що вирок суду в частині задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні у звязку з істотним порушення вимог кримінально-процесуального закону. Свою апеляцію мотивує тим, що суд стягуючи з цивільного відповідача матеріальну шкоду належним чином не зясував та не навів у вироку підстав для задоволення позову в цій частині з посиланням на конкретні норми матеріального права, а саме, заявлені вимоги про стягнення з відповідача 91409,00 грн. матеріальної шкоди не ґрунтується на вимогах закону. До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо заробітної плати потерпілого ОСОБА_7, які можуть слугувати підставою для задоволення заявлених позовів.

В своїх запереченнях на апеляцію засудженого прокурор зазначає про те, що апеляція засудженого є необґрунтованою. Так, твердження ОСОБА_4 про те, що він не порушував відповідних положень Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) стрілових самохідних (автомобільних, гусеничних, залізничних, пневмоколісних) кранів, затвердженої наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці N 135 від 25.09.95 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 1995 р. за N 371/907 (НПАОП 0.00-5.03-95) суперечить матеріалам справи, оскільки дана Інструкція є чинною і обовязковою до виконання Крім того, на думку прокурора, всупереч доводам засудженого у вироку суду послідовно та чітко викладені конкретні нормативні акти вимоги яких порушені ОСОБА_4 і які призвели до настання смерті потерпілого ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора з підстав зазначених в ній, та заперечував проти задоволення апеляції засудженого, пояснення захисника засудженого в підтримку поданої його підзахисним апеляції, пояснення представників потерпілого, які просили вирок залишити без змін, а апеляції без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінальної справи та висновки суду, в межах поданих апеляцій, та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим. Обгрунтованість вироку передбачає його мотивування, зокрема, чому саме такий висновок обрано судом, чому ці, а не інші докази взято судом і покладено в основу вироку, чому саме цей закон застосовано при кваліфікації діяння, тобто, у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази.

З вироку суду вбачається, що вказані вимоги закону виконані не були, вирок є немотивованим, оскільки навівши у вироку докази, суд не зазначив які обставини ними підтверджуються і не дав доказам ніякої оцінки, в тому числі і показанням засудженого який винним себе за ч.2 ст. 272 КК України не визнав.

Згідно ст. 369 КПК України вирок вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а також коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Під час досудового слідства і в судовому засіданні ОСОБА_4 заявляв, що ОСОБА_7 загинув не з його вини і його дії не знаходяться в прямому причинному звязку з наслідками що наступили. Дані покази засудженого судом не спростовані, у вироку їм взагалі не дано ніякої оцінки. Разом з тим в ч.2 ст. 272 КК України сформульований матеріальний склад злочину, допущені порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою які спричинили загибель людей або інші тяжкі наслідки. Для інкримінування особі спричинення її діями конкретних наслідків необхідно наявність прямого, безпосереднього, а не опосередкованого, причинного звязку між її діями та наслідками, що наступили. Отже, для визнання вини особи, яка вчинила порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинили загибель людини, необхідно, щоб такі наслідки перебували у прямому причинному звязку саме з порушеннями допущеними конкретною особою і все це повинно бути зазначено у вироку. За відсутності прямого причинного між діями чи бездіяльністю особи і наслідками, що наступили кримінальна відповідальність особи виключається, якщо в її діях не має складу іншого злочину.

Зазначені порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, на думку колегії суддів, є істотними.

Що стосується посилання в апеляціях на незаконність та необґрунтованість прийнятого судом 1-ї інстанції рішення в частині цивільного позову то вони заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі предявити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. При цьому шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), відшкодовується шкода і іншим особам за наявності відповідних умов. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

У відповідності до ст.334 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку наряду з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним повинні бути викладені і підстави для задоволення або відхилення цивільного позову, якщо він заявлений по справі. Однак судом зазначені вимоги закону не виконані.

Як вбачається з вироку, суд належним чином не вмотивував своє рішення щодо відшкодування матеріальної шкоди, не навів підстав задоволення позову в частині лікування дитини та обґрунтованості розміру стягнень на утримання дружини.

Враховуючи допущені судом порушення вимог кримінально-процесуального законодавства вирок не може вважатися законним і обгрунтованим, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд під час якого слід розглянути справу з дотриманням кримінально-процесуального законодавства, більш ретельно дослідити докази по справі, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановленого, прийняти законне і обгрунтоване рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково,апеляцію засудженого ОСОБА_4 та апеляцію представника цивільного співвідповідача ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 15 березня 2012 року щодо ОСОБА_4 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Головуючий:

Судді: