Справа № 1-391/11
Провадження № 1/369/67/15
В И Р О К

іменем України

16.08.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Шеремєтьєвої Т.В.,

прокурора Черната О.А..,

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середню освіту, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи раніше засудженим за несплату аліментів вироком від 26.09.2007 р. Києво Святошинського районного суду Київської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі та звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив аналогічний умисний злочин.

Так він, згідно виконавчого листа №2-700 від 01.03.2005 року Києво Святошинського районного суду Київської області, починаючи з 17.02.2005 року зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини усіх видів заробітку, до досягнення повноліття доньки ОСОБА_3, та зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі ? усіх видів заробітку на користь ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років. Однак, ОСОБА_2 починаючи з червня 2007 року від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) злісно ухиляється, не працює, до Києво Святошинського центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався, іншої допомоги ОСОБА_2 у вихованні доньки не надавав, через що, відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментах складеної державним виконавцем, ОСОБА_2, допустив заборгованість станом на 01.03.2011 р. 22446,01 гривень.

В судовому засіданні підсудний винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та дав показання, аналогічні вищенаведеному

Суд вважає, що підсудний давав правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 299 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які помякшують покарання підсудному, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, є нетяжким злочином; враховуючи особу підсудного, який будучи раніше засудженим за несплату аліментів вироком від 26.09.2007 р. Києво Святошинського районного суду Київської області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі та звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив аналогічний умисний злочин, не працює, в судові засідання не зявлявся, звязку з чим йому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою та оголошено у розшук, суд вважає необхідним призначити йому покарання за вчинений злочин у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст. 164 КК України.

Враховуючи, що родичами підсудного повністю відшкодовано заподіяну злочином шкоду, та враховуючи клопотання потерпілої, суд дійшов до висновку про можливість звільнити підсудного від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятись до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 запобіжний захід тримання під вартою змінити на підписку про невиїзд. Звільнити з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Бурбела Ю.С.