У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Паневіна В.О. та
Пошви Б.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 16 січня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_2, -

встановила:

вироком Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня
2006 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженку села В. Хологори
Бричанського району (Республіка Молдова), мешканку міста Шахтарська Донецької
області, раніше не судиму, -

засуджено
за:

- ст.
125 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 510 гривень;

- ст. 129 ч. 1 КК
України на 6 місяців арешту;

- ст. 162 ч. 2 КК
України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України Андрєєвій М.В. визначено остаточне покарання
2 роки позбавлення волі зі штрафом у доход держави в сумі 510 гривень.

Відповідно до вимог ст. 1 п. „г” Закону України від 31 травня 2005 року
„Про амністію” ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування спричиненої
злочином моральної шкоди 2000 гривень та
1000 гривень на відшкодування оплати послуг адвоката.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30 червня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_2 скасовано - на підставі ст. 6 Закону України від 31 травня 2005
року „Про амністію” кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. ст. 125
ч. 1, 129 ч. 1, 162 ч. 2 КК України закрито.

ОСОБА_2 було визнано судом винною і засуджено за те, що вона 11 квітня 2005
року близько 10-ї години дізналася від своєї доньки ОСОБА_3 про її сварку із
сусідкою ОСОБА_1, прийшла до останньої до квартири АДРЕСА_1, стукала у двері
ногами та руками, незаконно із застосуванням насильства до потерпілої проникла до її помешкання, погрожувала
застосуванням вбивства, а потім мотузкою для білизни стала душити потерпілу.
Унаслідок застосування насильства ОСОБА_2 ОСОБА_1 було заподіяно легкі тілесні
ушкодження.

Апеляційний суд, дослідивши усі матеріали справи, погодився з висновком
суду 1-ої інстанції про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні злочину, однак
зважаючи на те, що ст. 6 Закону України від 31 травня 2005 року „Про амністію”
передбачено звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які підпадають
під дію ст. 1 цього Закону, закрив кримінальну справу.

У касаційній скарзі потерпілої порушується питання про скасування ухвали
апеляційного суду з направленням її на новий апеляційний розгляд. Свою вимогу
ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що апеляційний суд, закриваючи справу за амністією, не
отримав згоди ОСОБА_2 на застосування вимог цього закону, оскільки засуджена
просила виправдати її.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

Ухвала апеляційного суду ґрунтується на вимогах закону. Апеляційний суд,
приймаючи рішення щодо ОСОБА_2, чинного законодавства не порушив, оскільки
ОСОБА_2 підпадала під дію Закону України від 31 травня 2005 року „Про амністію”
і згідно з ст. 6 цього Закону підлягала звільненню від кримінальної відповідальності,
на що дала згоду. Посилання у скарзі про
те, що ОСОБА_2 не давала згоди на застосування до неї закону про амністію не
відповідають матеріалам кримінальної справи. ОСОБА_2 у судових дебатах не
заперечувала проти застосування до неї амністії (а. с. 221), а при розгляді
справи в апеляційному порядку звернулася до суду з окремою заявою про
застосування до неї закону про амністію (а. с. 235). Невизнання вини ОСОБА_2 за
чинним законодавством не є правовою підставою для вирішення питання про
застосування чи незастосування амністії.

Тому колегія суддів касаційну скаргу потерпілої вважає безпідставною.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_2 та керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 30 червня 2006 року щодо ОСОБА_2.

С у д д і:

Міщенко С.М. Паневін В.О. Пошва Б.М.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.