Справа №487/2081/15-к 07.07.2015 07.07.2015 07.07.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 липня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 000744, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2015 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8 ,

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарг.
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він просить закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Цим же вироком визнано ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 пояснює, що каву з супермаркету "Таврія В" він не крав, а лише здійснював з дружиною покупки продуктів. Під час досудового розслідування працівники міліції застосували до нього та його дружини заходи фізичного та психологічного впливу, наказуючи визнати свою вину у вчиненні крадіжки кави із зазначеного супермаркету.

Вирок стосовно ОСОБА_7 не оскаржується.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 10 лютого 2015 року близько 12години 30 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зайшли до супермаркету "Таврія В", розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Лазурна, 17. Після цього у ОСОБА_5 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна та він запропонував ОСОБА_7 викрасти товари, на що остання погодилась. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , підійшов до прилавку з кавою, взяв 6 упаковок та поклав їх у тачку, накривши зверху сумкою, що належала ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 направилися до відділу з продажу "Води", де, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку робітників магазину та сторонніх осіб, поклав до сумки ОСОБА_7 товар, а саме: 1 упаковку кави "Якобз Міллікано" 70/84 г вартістю 39,84 грн., 2 упаковки кави "Якоб Монарх" 350 г загальною вартістю 246,99 грн., 3 упаковки кави "Якобз Монарх" 230 г. загальною вартістю 278,65 грн. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ПП "Таврія Плюс" матеріальну шкоду в розмірі 565,01 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка просила пом`якшити ОСОБА_5 покарання, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав провину в повному обсязі та пояснив, що дійсно 10 лютого 2015 року близько 12 години 30 хвилин разом з ОСОБА_7 викрав шість упаковок кави з супермаркету «Таврія В», розташованого по вул.. Лазурній, 17 в м. Миколаєві.

Викладені у вироку обставини вчинення злочину також підтвердила обвинувачена ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнавали провину в повному обсязі і не оспорювали фактичні обставини та кваліфікацію вчиненого ними злочину, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази по справі які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Від обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких заперечень не надходило.

Рішення судом постановлено відповідно вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Порушень вимог кримінального процесуального закону, що ставлять під сумнів доведеність винності ОСОБА_5 у зазначеному у вироку обсязі злочинних дій, не встановлено.
Доводи обвинуваченого про те, що він визнав провину у вчиненні злочину під тиском працівників міліції є необґрунтованими, оскільки, як вбачається із технічного запису та журналу судового засідання, в судовому засіданні ОСОБА_5 давав покази щодо обставин вчиненого ним злочину добровільно, тиск зі сторони суду, чи інших учасників судового провадження на обвинуваченого не виказувався, йому судом було роз`яснено всі права обвинуваченого, а також вимоги ст. 349 КПК України, ОСОБА_5 погодився з рішенням суду щодо недоцільності дослідження доказів по справі. Щодо застосування до обвинуваченого під час досудового слідства недозволених методів слідства ОСОБА_5 в суді першої інстанції не заявляв, а тому суд першої інстанції визнав вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведеною на підставі визнавальних показів самого обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_7 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. 65, 66 КК України, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та особи обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини. Як пом`якшуючі покарання обставини суд врахував щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку і призначив йому покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді