Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6.,

суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

за участю прокурора ОСОБА_9.,

захисника ОСОБА_1,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 12 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Ржищівського міського суду Київської області від 23 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 9 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Ржищівського міського суду Київської області від 23 липня 2014 року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази та судові витрати у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 9 грудня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнаний винним в умисному протиправному замаху на заподіяння смерті іншій людині, який вчинено за наступних обставин.

23 лютого 2012 року приблизно о 19 годині, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем проживання останніх спільно вживали спиртні напої, внаслідок чого всі перебували у стані алкогольного сп'яніння. В подальшому між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ґрунті побутового пияцтва виникла сварка, під час якої ОСОБА_2, з метою помсти за образи на його адресу, тримаючи в руках сокиру, яку забрав у ОСОБА_4, якого вдарив обухом по голові, з метою позбавлення життя ОСОБА_3 вчинив напад на потерпілу.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вбивство, будучи фізично сильнішим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків - смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 став бити її сокирою у життєво важливі частини - голову і верхню частину тулубу, наніс їй не менше 19-22 ударів сокирою у різні частини тіла, заподіявши потерпілій чисельні середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження.

Під час побиття смерть ОСОБА_3 не настала, оскільки спочатку внаслідок отриманих травм вона припинила фізичний опір, а після втратила свідомість і здалась померлою ОСОБА_2, який лише після цього припинив бити її сокирою у життєво важливі частини тіла - голову та верхню частину тулубу.

Такі дії винного кваліфіковано за ч. 2 ст.15, ч. l ст. 115 КК України.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про зміну постановлених судових рішень через однобічність, неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає про відсутність умислу на вбивство і доказів винуватості, будь-якого причинного зв'язку між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням у подальшому смерті ОСОБА_3, просить про перекваліфікацію дій його підзахисного з ч. 2 ст.15, ч. l ст. 115 на ст. 128 КК України та призначення відповідного покарання за цим законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України, підставами для скасування або зміни касаційним судом вироку, ухвали є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Однак, касаційний суд не вправі втручатися в судові рішення з підстав однобічності або неповноти судового слідства, чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі захисник засудженого, згідно зі ст. 367 КПК України були предметом перевірки апеляційного суду, який зазначив, що докази, на яких побудовані висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого злочину є належними, допустимими, достатніми. Судове слідство проведено повно, без порушень вимог КПК України.

Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом і викладених у вироку.

Зокрема, суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, належно обґрунтувавши свій висновок про доведеність його винуватості. У вироку проаналізовані усі зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, які у сукупності повно та правильно оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, а висновок про подію злочину та про винуватість засудженого ґрунтується на всебічному і об'єктивному розгляді усіх обставин справи.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним злочину за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які зібрані з додержанням вимог кримінально-процесуального закону, дослідивши і проаналізувавши показання самого ОСОБА_2, який вину не визнав, однак не заперечував виниклий конфлікту між ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час якого останні наносили йому удари по ногах та голові. Також зазначив, що вирвав з рук ОСОБА_4 сокиру, якою останній наносив йому удари, розвитку подій не пам'ятає.

Взяв суд до уваги і оголошені в судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року), які він дав під час досудового слідства про те, що між його матір'ю та засудженим виник конфлікт і останній її ображав. Він взяв сокиру щоб пригрозити ОСОБА_2, почав заступатися за матір та обухом сокири наніс один удар по нозі ОСОБА_2, але останній вирвав у нього з рук сокиру і наніс йому один удар по голові, від якого він втратив свідомість. Коли отямився, відчув біль у голові, яка була у крові і побачив, що закривавлена мати лежить на ліжку.

Також про наслідки конфлікту засвідчила ОСОБА_5, яка, повернувшись до будинку, побачила ОСОБА_4, який сидів з закривавленою головою на дивані і повідомив, що голову йому розбив ОСОБА_2 Вона викликала швидку допомогу, а коли зайшла в кімнату до ОСОБА_3, то побачила, що остання лежала непритомна на спині поперек дивану, порубана, побита і в крові, а ОСОБА_2 сидів навпроти неї на своєму ліжку.

Проаналізував суд й інші докази у справі, дав належну оцінку, а саме: висновки судово-медичної експертизи щодо наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4; протокол огляду місця події з фототаблицею; довідку про звернення ОСОБА_4 за медичною допомогою із зазначенням діагнозу забита рана голови, алкогольне сп'яніння; довідку Миронівської ЦРЛ про доставлення ОСОБА_3 до лікарні з попереднім діагнозом тяжка відкрита черепно-мозкова травма, перелом склепіння черепа, забій головного мозку, рублені рани лобнолицевої області; лікарське свідоцтво про смерть, згідно з яким ОСОБА_3 померла від набряку легень та двобічної гіпотетичної плевропневмонії; протокол відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_2, згідно якого він не заперечував факту нанесення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, однак вказав, що не пам'ятає обставин їх нанесення; акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи; висновки судово-медичних експертиз.

Сукупність наведених у вироку цих та інших доказів, які узгоджуються між собою, цілеспрямованість дій засудженого, нанесення ударів у життєво-важливі органи, кількість і локалізація чисельних тілесних ушкоджень, використане для їх нанесення знаряддя злочину, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_2 вчинив усі дії, які вважав необхідними для умисного заподіяння смерті іншій людині, але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла втратила відомість і здалася мертвою, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а тому доводи касаційної скарги про незаконність засудження і перекваліфікацію дій винного на ст. 128 КК України, як необережне тілесне ушкодження, є безпідставними з огляду на приведений аналіз правильності кваліфікації.

Призначене ОСОБА_2 покарання відповідає тяжкості вчиненого та особі засудженого.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, на усі доводи апеляцій захисника засудженого, які за своїм змістом аналогічні касаційній скарзі, надано ґрунтовні відповіді, ухвала апеляційного суду є переконливою і сумнівів не викликає.

Істотних порушень процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому касаційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Ржищівського міського суду Київської області від 23 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 9 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8