Справа № 360/135/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/341/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 25.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року, про залишення без задоволення її клопотання про звільнення від відбування додаткового покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 191 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 3 роки та з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна; за ч.4. ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженій на праві приватної власності майна; за ч.2 ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права виконувати адміністративно-господарські функції на 3 роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання на 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна та з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 3 роки.

27 червня 2014 року ОСОБА_7 звільнена від відбування основного покарання на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року.

19 січня 2015 року ОСОБА_7 звернулась до Бородянського районного суду Київської області із клопотанням, в якому просила застосувати щодо неї ст. ст. 2, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», та звільнити її від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядних та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Посилаючись на те, що вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначення додаткового покарання скасований, і додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядних та адміністративно-господарських обов`язків їй не призначалось, то підстав для задоволення клопотання відсутні.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що її права щодо застосування амністії порушені. Просить ухвалу суду скасувати, вирішити питання про застосування амністії, звільнити її від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядних та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом встановлено, що за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року ОСОБА_7 була засуджена за ч.2 ст.15 і ч.5 ст. 191 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна; за ч.4. ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженій на праві приватної власності майна; за ч.2 ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права виконувати адміністративно-господарські функції на 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 було визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки та з конфіскацією майна.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року скасовано вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року в частині призначеного додаткового покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 заявила клопотання про звільнення її від відбування додаткового покарання, призначеного за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року, який скасовано, тому не може бути предметом у даному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Головуючий
Судді