У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Вус С.М., Філатова В.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 8 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Саксаганського районного суду
м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
від 14 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 3 квітня 2007 року.

Вироком Саксаганського районного суду
м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
від 14 грудня 2006 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України, раніше двічі судимого,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 187 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

за ч. 2
ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів ОСОБА_1 остаточно
призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2., судові рішення щодо якого в касаційному
порядку не оскаржено.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2. в солідарному порядку на користь ОСОБА_3.
на відшкодування матеріальної шкоди 211 грн. 57 коп. та моральної - 25000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди
330 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 квітня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 17 грудня 2004 року,
приблизно о 23 год., перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та знаходячись біля автомобільної стоянки на
мікрорайоні. Індустріальний в м. Кривий Ріг, він із застосуванням насильства
небезпечного для життя і здоров'я вчинив напад на ОСОБА_4, заволодівши його
мобільним телефоном «Нокіа», годинником та трьома ключами від автомобіля на
загальну суму 330 грн., після чого з місця події зник.

Крім того, 24 грудня 2004 року, приблизно в 00 год. 25 хв., ОСОБА_1, діючи
за попередньою змовою із засудженим у цій же справі ОСОБА_2 та ще з трьома
невстановленими слідством особами, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння
та знаходячись біля бару «Сова», розташованому поблизу зупинки громадського
транспорту «пл. Труда» в м. Кривий Ріг, напали на раніше незнайомого їм
ОСОБА_5, якому нанесли численні удари руками і ногами по голові та тулубу, заподіявши
йому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить вирок в частині засудження
його за ст. 121 ч. 2 КК України скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування. При цьому він посилається на істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону. Разом із
тим у касаційній скарзі зазначає, що у вчиненні цього злочину його обмовив свідок
ОСОБА_6, а він обмовив ОСОБА_2. та ще трьох осіб. Свою скаргу засуджений
просить розглянути в його присутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про винність засудженого ОСОБА_1 у вчиненні розбійного нападу
на потерпілого ОСОБА_4 обгрунтовані наведеними у вироку доказами, які отримали
правильну юридичну оцінку за ст. 187 ч. 1 КК України і самим засудженим ОСОБА_1
у касаційній скарзі не оспорюються.

Що ж стосується доводів засудженого ОСОБА_1 про неправильне встановлення
фактичних обставин заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, що
спричинили його смерть, то вони суперечать зібраним у справі і дослідженим
судом показанням свідка ОСОБА_6, які узгоджуються із показаннями свідка
ОСОБА_7, іншими зібраними у справі доказами, а також із явками з повинною та
показаннями ОСОБА_1 і ОСОБА_2під час
досудового слідства, у тому числі їх показанням на очній ставці між собою та з
іншими свідками, із яких вбачається, що як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 у групі з
іншими трьома особами взяли участь у побитті потерпілого, заподіявши йому тяжкі
тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Цим доказам суд дав належну оцінку, яка не викликає жодних сумнівів у її
об'єктивності.

У судовому засіданні були перевірені посилання обох засуджених про
застосування до них незаконних методів слідства, які не знайшли свого
об'єктивного підтвердження. Також обгрунтовано спростовані судом доводи
засудженого ОСОБА_1 про те, що у
встановлений судом час він знаходився в іншому місці, бо доводи засудженого в
цій частині не грунтуються на об'єктивних показаннях свідків ОСОБА_8 та
суперечать встановленим у справі фактичним обставинам.

Давши належну оцінку зібраним у справі доказам, правильно встановивши
фактичні обставини, суд вірно кваліфікував злочинні дії засудженого ОСОБА_1 за
ч. 2 ст. 121 КК України. Тому підстав для скасування судових рішень з
направленням справи на нове розслідування за доводами касаційної скарги
засудженого, колегія суддів не вбачає.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК
України з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу
та того, що злочини ним вчинені у стані алкогольного сп'яніння.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б тягнули
безумовне скасування судових рішень, органами досудового слідства та судами
першої і апеляційної інстанції у справі не допущено.

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про розгляд справи з його участю задоволенню
не підлягає, оскільки не грунтується на вимогах кримінально-процесуального
закону.

На підставі наведеного керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

відмовити засудженому ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги.

С У Д Д І:

Міщенко С.М.
Вус С.М.
Філатов В.М.