Справа № 541/1643/15-к
Провадження № 1-кп/541/138/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2015 року

м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

Головуючої, судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 від 04.11.2014року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця і жителя АДРЕСА_1 . українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого токарем розточувальником на заводі ім. Фрунзе м. Суми, не судимого, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 24 березня 2014 року,

За ч.1 ст. 402 КК України,

Встановив;

Обвинувачений ОСОБА_4 , являючись солдатом військової служби за призовом під час мобілізації та обіймаючи посаду оператора - топогеодезиста відділення управління 9 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , усупереч вимог ст.ст. 4, 11, 16, 28, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 15.09.2014 року, близько, 15 години за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , умисно без поважних на те причин відкрито відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 , не відправився до сектору «А» зони АТО та залишився в м. Миргород Полтавської області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що в цей час у нього тяжко захворів батько, потрапивши до лікувального закладу з інфарктом, тому за збігом сімейних обставин він не зміг направитись в АТО.

Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, оскільки учасники судового процесу не заперечували проти цього, встановивши правильність розуміння учасників судового провадження положень ст. 349 КПК України та не маючи сумніву в добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе при розгляді кримінального провадження обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних щодо його особи.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що умисні та протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та вірно кваліфіковано за ст. 402 ч. 1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України в ході судового розгляду справи не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є злочином середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем служби позитивно характеризується.

Враховуючи вищенаведене, розкаяння обвинуваченого, усвідомлення про скоєне, з урахуванням того, що він має постійне місце роботи, на утриманні знаходиться малолітня дитина, дружина, що перебуває в декретній відпустці, те що фактично він є єдиним утриманцем в сім`ї, збіг сімейних обставин пов`язаний з тяжкою хворобою батька, раніше не судимого та його позитивну характеристику суд приходить до переконання про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства та відповідно до ст.69 ч.1 КК України призначити йому покарання, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, призначивши покарання у виді штрафу та вважає, що такий вид покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 349,368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину по ст. 402 ч. 1 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді штрафу в сумі 3400грн.(три тисячі чотириста гривень), тобто 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1