У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.

суддів

Вус С.М., Гриціва М.І.

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 11 листопада 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
законного представника засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо ОСОБА_2 судові
рішення,

в с т а н о в и л а:

вироком
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 жовтня 2007 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Запоріжжя,

такого, що не має судимості,

засуджено
за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років 6 місяців
позбавлення волі.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2007 року вирок щодо
ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2
засуджено за те, що він 26 грудня 2006 року близько 20 години, перебуваючи на
сходовому майданчику поблизу квартири АДРЕСА_1, на ґрунті особистих неприязних
відносин, що раптово виникли, за попередньою змовою з невстановленою особою,
завдали ОСОБА_3 декілька ударів ногою в область голови та живота, спричинивши
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер 5 січня 2007
року.

У
касаційній скарзі законний представник ОСОБА_1 просить судові рішення щодо
ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на нове розслідування. На обґрунтування
своїх вимог вказує на те, що досудове та судове слідство проведено неповно та
однобічно, а висновок суду про побиття засудженим ОСОБА_3 не підтверджується
зібраними доказами.

Заслухавши
доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину
за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних та
перевірених у судовому засіданні доказів.

Доводи
касаційної скарги законного представника з приводу того, що по справі не
зібрано переконливих доказів щодо винності ОСОБА_2 в інкримінованому йому
злочину, є непереконливими.

Як
убачається з матеріалів справи, винність ОСОБА_2 ґрунтується на доказах, які
повно і об'єктивно досліджені судом першої інстанції та перевірені при розгляді
справи апеляційний судом.

Даний
висновок суду сумнівів не викликає, оскільки підтверджується показаннями самого
засудженого, в яких він не заперечував того, що між ним та ОСОБА_3 виникла
сварка, під час якої він завдав одного удару потерпілому, показаннями
потерпілої ОСОБА_4 про те, що зі слів сина їй відомо, що у його побитті брали
участь двоє підлітків, які прийшли разом з ОСОБА_5, показаннями свідка ОСОБА_5
про те, що вона разом з ОСОБА_2 та своїм сином з метою “розібратись” ходили до
потерпілого, де з останнім у них виник конфлікт, даними судово-медичної
експертизи про характер і локалізацію завданих потерпілому тілесних
ушкоджень.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону по справі не встановлено.

Покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене з урахуванням характеру та
ступеня тяжкості вчиненого злочину, даним про особу засудженого.

Підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених
у ст. 384 КПК України, немає.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

відмовити
у задоволенні касаційної скарги законного представника засудженого ОСОБА_1

Судді :