УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дембовського С.
Г.,суддів Вільгушинського М. Й. і
Слинька С. С.,за участю прокурора
Чупринської Є. М.,при секретарі
Шапулі В. В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві 18 грудня 2014 року кримінальне
провадження за касаційною скаргою
прокурора на вирок Приморського
районного суду Запорізької області від
17 березня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області
від 5 червня 2014 року щодо
ОСОБА_5,

встановив:

Зазначеним вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше
неодноразово судимого, останній раз
26.06.2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 100
годин громадських робіт,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за
сукупністю вироків, до призначеного
покарання за цим вироком частково
приєднано невідбуте покарання за
попереднім вироком і ОСОБА_5 визначено
остаточне покарання у виді обмеження
волі на строк 2 роки і 7 діб.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки, з покладенням на нього обов'язків,
передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано
винуватим та засуджено за те, що він у
період з 23.12.2011 року по 17.05.2012 року
умисно ухилився від відбування
покарання у виді 100 годин громадських
робіт за вироком Приазовського
районного суду Запорізької області від
26.06.2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 5 червня 2014 року вирок щодо
ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про скасування судових рішень
щодо ОСОБА_5 у зв'язку з неправильним
застосуванням закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідністю призначеного судом
покарання ступені тяжкості
кримінального правопорушення та особі
засудженого через м'якість з
призначенням нового розгляду в суді
першої інстанції, оскільки вважає
відсутні підстави для застосування
щодо ОСОБА_5 ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора про часткове підтримання
касаційної скарги, перевіривши
кримінальне провадження, обговоривши
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що вона
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Матеріалами кримінального провадження
встановлено, що прокурор, не
погоджуючись з рішенням місцевого суду
в частині звільнення ОСОБА_5 на
підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням,
подав апеляцію, в якій порушував
питання про скасування вироку
місцевого суду та ухвалення нового,
яким просив визнати винним ОСОБА_5 за ч.
2 ст. 389 КК України та призначити йому
реальну міру покарання.

Апеляційний суд, залишаючи апеляцію
прокурора без задоволення, погодився з
рішенням місцевого суду про звільнення
ОСОБА_5 від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

Однак, із таким висновком апеляційного
суду не можна погодитись, оскільки він
не ґрунтується на загальних засадах
призначення покарання, визначених у
ст. 65 КК України, згідно з якими при
призначенні покарання суд повинен
урахувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Як правильно зазначено у касаційній
скарзі, судами не дано належної оцінки
тим обставинам, що ОСОБА_5 раніше
неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності, в тому
числі за вчинення тяжких злочинів,
судимість у встановленому порядку не
знята і не погашена.

Крім того, з наявної в кримінальному
провадженні характеристики не
вбачається в чому полягає її
позитивність, оскільки ОСОБА_5 за
місцем проживання не зареєстрований,
не працював, суспільно корисною працею
не займався.

У зв'язку з вищезазначеним колегія
суддів вважає, що доводи касаційної
скарги прокурора щодо м'якості
призначеного ОСОБА_5 покарання є
обґрунтованими.

Ураховуючи, що прокурор в апеляційній
скарзі порушував питання про
скасування вироку місцевого суду,
посилаючись на безпідставне
застосування щодо ОСОБА_5 ст. 75 КК
України та ухвалення нового вироку, то,
на думку колегії суддів, необхідно
скасувати ухвалу апеляційного суду
щодо ОСОБА_5 та призначити
новий розгляд у суді апеляційної
інстанції.

При новому розгляді у суді апеляційної
інстанції, апеляційному суду належить
ретельно перевірити доводи, викладенні
в апеляційній та касаційній скаргах
прокурора та призначити засудженому
покарання, яке б відповідало тяжкості
кримінального правопорушення та даним
про його особу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 434-436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 5 червня 2014
року щодо ОСОБА_5 скасувати і
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

С. Г. Дембовський М. Й. Вільгушинський
С.С. Слинько