Справа
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня
2007 року
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого -
судді Лисенко М. Є.,

при секретарі - Колодязній
Л. М.,

за участю прокурора -
Коновалова В. О.,

захисника підсудного- ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
кримінальну справу за

обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Великопілля Снігурівського району Миколаївської області, мешканця с
Садове Снігурівського району Миколаївської області, українця,
громадянина України, не військовозобов'язаного,
з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на підставі ст. 89
КК України раніше не судимого,

за ч.1, ст.
122 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2006
року близько 15 годин 30 хвилин, на перехресті вулиць Центральна
та Спортивна в селі Садове Снігурівського району Миколаївської області підсудний, на грунті особистих неприязних
стосунків з ОСОБА_3, деревяною палицею умисно
наніс останньому не менш пяти ударів в область тулуба та правої руки. Як наслідок
потерпілий отримав тілесне
ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я -
у вигляді перелому ліктьової кістки
правої руки.

В судовому засіданні підсудний вину в скоєнні злочину
визнав повністю, суду пояснив, що
близько 15-30 години
21 листопада
2006 року
зустрів ОСОБА_3, який почав безпідставно
обвинувачувати його в крадіжці крупорушки у його батьків та обізвав його, тоді і він образливо відповів йому. Після цього
останній вдарив його кулаком в обличчя враховуючи ОСОБА_3,
сильнішим за себе, взяв з багажника
велосипеда дерев'яну палицю, яку взяв щоб підганяти теля за яким їхав і наніс
декілька ударів в область тулуба. Після цього поїхав додому, де подивися на себе в зеркало
і побачивши синець, вирішив залякати
ОСОБА_3, тим що звернеться до міліції з заявою. Коли про це сказав
потерпілому, той схопив його за грудки і стягнув з велосипеда та вдарив кулаком
в обличчя, тоді і він вдарив його, цю бійку розборонив його батько та наказавши йому негайно їхати
додому що він і зробив. 23 листопада
2006 року
стало йому зле, а коли звернувся у лікарню був госпіталізований. Згоден заплатити за лікування ОСОБА_3 в лікарні, а також
вибачився перед ним за свій вчинок. Цивільний позов
ОСОБА_3, визнав частково в сумі 400 гривень.

Підсудний заявив клопотання про слухання справи без
дослідження доказів, яке судом, відповідно до ст. 299 КПК України
задоволено.

Суд кваліфікує дії підсудного за ч.1
ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке
є небезпечним для життя і не потягло
за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Призначаючи покарання, суд враховує на характер та
ступінь суспільної небезпечності
вчиненого злочину, який віднесено до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу підсудного, який позитивно характеризується
за місцем проживання, щире каяття, відсутність обтяжуючих
вину обставин.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення підсудного
можливо без відбування покарання у вигляді
позбавлення волі, тому призначає таке з застосуванням ст.75

КК України та покладенням
обов'язків за ст.76 КК України.

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення завданої
матеріальної шкоди, заявлені
прокурором Снігурівського району підлягають задоволенню з урахуванням підтвердження витрат на утримання потерпілого в
лікувальному закладі, тяжкості спричиненого
потерпілому тілесного ушкодження, на підставі ст.93-1 КПК України, ст. 1206
ЦК України.

Цивільний позов потерпілого, щодо відшкодування шкоди в сумі 4000
(чотири тисячі) грн, суд вважає таким, що підлягає до задоволення на
підставі ст. 1166 ЦК
України, з урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань які він отримав від злочину, та тяжкості спричиненого потерпілому тілесного ушкодження,
але разом з тим в меншій сумі -400(чотириста) гривень, беручи до уваги те, що підсудній
тільки в працевлаштувався, матеріальне
положення дуже скрутне, а також поведінку самого потерпілого.

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого
ч 1 ст.122
КК України та призначити покарання
у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від
відбування призначеного покарання,
якщо він протягом іспитового строку в один рік і шість місяців не вчинить
нового злочину та виконає обов'язки: -
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи за п.3-4 ст.76 КК України.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь Фінансового
управління Снігурівської Державної адміністрації (ррахунок 03171,
код 24060300, МФО
826013 в Управлінні державного казначейства
в Миколаївській області) -
753 грн. 07 коп.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3-
400 (чотириста) гривень матеріальної
шкоди.

Міру запобіжного заходу засудженому
залишити попередню-підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: куртка що належить ОСОБА_3,
(а.с.77-78) вважати повернутою
власнику згідно розписки, а дерев'яну палицю, яка передана в камеру збереження речових доказів Снігурівського РВ УМВС - знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до
Миколаївського апеляційного суду через

місцевий суд протягом 15-діб з моменту
проголошення.