Справа № 1-кп/463/157/13
Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 11-кп/783/256/13
Доповідач : Маліновська-Микич О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Львівської області
у складі:

головуючого - судді
Маліновської-Микич О.В.,

суддів - Макойди З.М., Михалюка
В.О.

з участю секретаря -
Когут Н.Я.

прокурора -
Добровольського П.О.

засудженого - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
прокурора, який приймав участь в
розгляді справи судом першої інстанції
Рубцова В.В. на вирок Личаківського
районного суду м. Львова від 4 жовтня 2013
року,

встановила:

Вироком Личаківського районного суду
м. Львова від 4 жовтня 2013 року,

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Львова, українця, громадянина
України, з

середньою
спеціальною освітою, не працюючого, не

одруженого, маючого на утриманні
неповнолітню дитину

2008 року
народження., згідно ст. 89 КК України
такого,

що не має
судимості, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК
України та призначено покарання за ч. 2
ст. 190, ч. 3 ст. 190, ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
обрано остаточне покарання у вигляді 5
років позбавлення волі.

Зараховано в строк відбуття
покарання ОСОБА_1 період перебування
під вартою з 07.06.2013 р. по 04.10.2013 р.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим терміном 3
роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати
підсудного ОСОБА_1 протягом іспитового
строку не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти КВІ про зміну місця
проживання, роботи, навчання,
періодично з'являтись на реєстрацію в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу - тримання під
вартою засудженому ОСОБА_1 скасовано,
звільнено ОСОБА_1 з-під варти із залу
суду.

Цивільний позов ОСОБА_2 - задоволено
повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 16740 доларів США, що становить
еквівалент 133802,82 грн., відшкодування
майнової шкоди та 2000 грн. відшкодування
моральної шкоди, заподіяної злочином.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1, 11.04.2012 року
близько 13.00 год., знаходячись на вул.
Личаківській, 150 у м. Львові, за
попередньою змовою групою осіб із
невстановленою слідством особою,
матеріали відносно якої виділено в
окреме провадження, шляхом обману та
зловживання довірою, що виразилося в
тому, що невстановлена слідством особа
зробила вигляд, що загубила пакет з
грошима, а ОСОБА_1 знайшов їх та підняв,
запропонувавши потерпілому ОСОБА_4
поділити їх порівну, через декілька
хвилин невстановлена слідством особа
повернулась і сказала, що знає, що вони
знайшли його гроші, запропонувавши
показати кожному свої гроші, ОСОБА_4
показав йому свої гроші в сумі 4500 грн.,
після чого останній непомітно для
нього частину грошей поміняв на
сувенірні гроші та повернув ОСОБА_4, а
коли той прийшов додому, то виявив, що
частина його грошей, а саме 3300 грн. не є
справжніми, а сувенірними, таким чином
заволодів грошима потерпілого ОСОБА_4 в
сумі 3300 грн.

Крім того, ОСОБА_1, 17.12.2012 року близько
17.00 год., знаходячись на вул. Івасюка, 14 у
м. Львові, повторно, за попередньою
змовою групою осіб із невстановленою
слідством особою, матеріали відносно
якої виділено в окреме провадження,
маючи умисел на заволодіння чужим
майном шляхом обману та зловживання
довірою (шахрайство), заволодів грошима
потерпілої ОСОБА_2 у великому розмірі в
сумі 19240 доларів США, що становить 153727,60
грн., шляхом обману та зловживання
довірою, що виразилося в тому, що
невстановлена слідством особа зробила
вигляд, що загубила пакет з грошима, а
ОСОБА_1 знайшов їх та підняв,
запропонувавши ОСОБА_2 поділити їх
порівну, через декілька хвилин
невстановлена слідством особа
повернулась і сказала, що знає, що вони
знайшли його гроші, запропонувавши
показати кожному свої гроші, ОСОБА_2
відмовилась показувати свої гроші,
після чого невстановлена слідством
особа, вийшовши за межі попередньої
домовленості із ОСОБА_1 та без згоди
останнього, відкрито викрала із сумки
ОСОБА_2 її гроші в сумі 19240 доларів США,
що становить 153727,60 грн., та з місця події
зникла.

Крім того, ОСОБА_1, 06.06.2013 року близько
13.00 год., знаходячись неподалік
Личаківського цвинтарю у м. Львові,
повторно, за попередньою змовою групою
осіб із невстановленою слідством
особою, матеріали відносно якої
виділено в окреме провадження, шляхом
обману та зловживання довірою, що
виразилося у тому, що невстановлена
слідством особа зробила вигляд, що
загубила пакет з грошима, а ОСОБА_1
знайшов їх та підняв, запропонувавши
потерпілій ОСОБА_5 поділити їх порівну,
через декілька хвилин невстановлена
слідством особа повернулась і сказала,
що знає, що вони знайшли його гроші,
запропонувавши показати кожному свої
гроші, ОСОБА_5 показала йому свої гроші
в сумі 3080 доларів США, після чого
останній, кинувши гроші в її сумку,
непомітно для неї поміняв частину
грошей на сувенірні гроші, а коли
ОСОБА_5 прийшла додому, то виявила, що
частина грошей, а саме гроші в сумі 3000
доларів США є не справжніми, а
сувенірними, таким чином заволодів
грошима потерпілої ОСОБА_5 в сумі 3000
доларів США, що становить 23970 грн.

На даний вирок прокурор, який приймав
участь в розгляді справи судом першої
інстанції Рубцов В.В. подав апеляційну
скаргу, оскільки вважає вирок суду
незаконним і необгрунтованим.

В своїй апеляції прокурор просить
оскаржуваний вирок скасувати з підстав
невідповідності призначеного судом
покарання ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого, а також неправильного
звільнення обвинуваченого від
відбування покарання. Вважає, що
обставини, викладені у вироку суду не
дають підстави вважати, що засуджений
може виправитися без відбування
покарання, однак судом все таки
застосовано ст. 75 КК України та
звільнено його від відбування
покарання з випробуванням.

Судом при обранні покарання ОСОБА_1
детально не з'ясовано фактичну
тяжкість, вчинених ним
суспільно-небезпечних діянь та особу
винного, зокрема обставини, що
характеризують особу засудженого, а
саме обставини, які характеризують
поведінку засудженого після вчинення
злочину та те, що він виконував одну із
основних ролей у його вчиненні.

Так дійсності засуджений відшкодував
заподіяну шкоду потерпілим ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, що становить 3300 грн. та 3000 дол.
США (23970 грн.) відповідно. Однак
потерпілій ОСОБА_2 засуджений
відшкодував з 19240 дол. США (153727,60 грн.)
лише 2500 дол. США.

Більше того, потерпілими у злочинах
вчиненими ОСОБА_1 є особи похилого віку,
ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6.

Враховуючи викладене, просить вирок
суду скасувати та постановити свій
вирок, яким призначити покарання
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 роки
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 190 КК
України - 6 років позбавлення волі, на
підставі ст. 70 КК України - 6 років
позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступ
прокурора на підтримання апеляції,
пояснення ОСОБА_1, який просить
залишити вирок без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що
така не підлягає до задоволення.

Щодо доводів прокурора стосовно
неправильного застосування судом
першої інстанції ст. 75 КК України,
колегія суддів прийшла до переконання,
що міра покарання обрана з дотриманням
правил, передбачених ст. 65 КК України.
Суд першої інстанції врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину та
обставини, що пом'якшують покарання, а
саме: визнання вини, щире розкаяння у
вчиненому злочині, активне сприяння
розкриттю злочину, наявність на
утриманні малолітньої дитини та
часткове відшкодування спричинених
злочином збитків, оскільки ОСОБА_1
повністю відшкодував спричиненні
злочином збитки потерпілим ОСОБА_5,
ОСОБА_4, а також частково відшкодував
збитки потерпілій ОСОБА_2 з чим
погоджується і сама потерпіла.

Тому колегія вважає, що суд першої
інстанції не вийшов за межі вимог
закону прийшовши до переконання про
можливість застосувати до засудженого
положення ст. 75 КК України, яка
передбачає здійснення постійного
контролю за його поведінкою з боку
кримінально-виконавчої інспекції
протягом встановленого судом
іспитового строку, з покладенням
обов'язків передбачених ст. 76 КК
України.

Колегія суддів прийшла до переконання,
що визначене судом першої інстанції
покарання буде необхідне й достатнє
для виправлення засудженого та
попередження вчинення ним нових
злочинів.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що постановлений по справі
вирок щодо ОСОБА_1 в тому числі і в
частині призначеного покарання, є
законним та обґрунтованим, підстав для
його скасування та постановлення
нового вироку для призначення більш
суворого покарання не має, а тому
апеляція прокурора до задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Личаківського районного
суду м. Львова від 4 жовтня 2013 року -
залишити без змін, апеляцію прокурора,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції Рубцова В.В. -
без задоволення.

Судді:

Маліновська-Микич О.В.
Макойда З.М. Михалюк В.О.