Номер провадження: 11-сс/785/454/15
Номер справи місцевого суду: 522/3853/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора Індиченко

адвоката ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.03 2015 року, про арешт майна.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2015 було задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором про арешт майна та накладено арешт на документи та предмети вилучені 11.03. 2015 року при проведенні обшуку у ОСОБА_10 за адресою : АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи накладення арешту, слідчий суддя зазначив, що вилучені предмети та документи, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому просить скасувати вищевказану ухвалу про накладення арешту.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з наступних підстав:

- при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не зазначив, яким саме із критеріїв, зазначених в ч. 2 ст. 167 КПК України, відповідають речі, на які накладено арешт, та не навів жодного мотиву в підтвердження цього висновку;

- слідчий суддя не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки до нього не надано жодного документу на підтвердження належності вилученого майна саме ОСОБА_11 , клопотання ґрунтується на припущенні слідчого про те, що вилучені документи та предмети відносяться до засобів вчинення злочину, окрім того воно не містить ані доказів факту завдання шкоди, ані розрахунку розміру шкоди, що виключає можливість здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні;

- слідчим суддею при винесенні ухвали порушені вимоги як ст. 172 КПК України, так і ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена з пропущенням строку, відведеного для її прийняття, що передбачає обов`язок повернення майна особі, у якої його було вилучено.

У зв`язку з вищевикладеним, адвокат ОСОБА_8 просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_12 про арешт майна відмовити.

Вислухавши доповідача, адвоката, прокурора який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, адвоката, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і слідчий прийшов до правильного висновку про задоволення клопотання.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна на документи та предмети, вилучені 11.03. 2015 року при проведенні обшуку У ОСОБА_10 за адресою : АДРЕСА_1 -є законним та обґрунтованим, а тому, колегія суддів вважає, що рішення підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту, оскільки вказані документи та предмети, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані. Виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; є предметами правопорушення.

Доводи адвоката ОСОБА_8 щодо того, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не зазначив, яким саме із критеріїв, зазначених в ч. 2 ст. 167 КПК України, відповідають речі, на які накладено арешт, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя вказав, що є достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають всім критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Вилучені в ході проведення обшуку речі могли бути використані чи виготовлені як засоби вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, або зберегли на собі його сліди, які в подальшому можуть бути визнані речовими доказами по справі, тому арешт на них необхідно накласти у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України.

Апеляційний суд вважає доводи адвоката ОСОБА_8 про те, що слідчим суддею допущено порушення вимог ст.ст. 172, ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена з пропущенням строку, відведеного для її постановлення, такими, що не можуть слугувати підставою для її скасування, оскільки пропущення строку розгляду клопотання було вимушеним та не є являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Доводи щодо того, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що клопотання про арешт майна не містить ані доказів факту завдання шкоди, ані розрахунку розміру шкоди, що виключає можливість здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України, являються необгрунтованими з огляду на те, що ч. 2 ст. 171 КПК України, передбачає вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна та не передбачає посилання на докази факту завдання шкоди та розрахунку розміру шкоди.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, підстави, що вказують на те, що речі, вилучені в ході обшуку у ОСОБА_13 , відповідають критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Твердження апелянта про те, що предмети, речі , документи, ноутбук та носії інформації вказані у клопотанні про арешт майна не є предметами на які може бути накладено арешт, спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону та при розгляді клопотання судом з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту

Ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03 2015 року, про арешт майна вилученого 11.03. 2015 року при проведенні обшуку у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2

/підписи/ ОСОБА_3

ОСОБА_4

Копія вірна

Суддя ОСОБА_2