АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 365 400 гривень до 31 січня 2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карачінар, Азербайджану, громадянина України, з середньою освітою, перебуваю чого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, наявність ризиків переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вказав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Вказує на відсутність обгунтованості підозри, а також зазначає, що в ухвалі слідчого судді відсутній виклад відомостей про обставини, які б свідчили про існування одного або кількох ризиків, зазначених у клопотання слідчого. Стверджує, що суд необгрунтував недостатності застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не врахував особистих даних про особу підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0013437 від 02 грудня 2014 року за ч. 3 ст. 289 КК України.
02 грудня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Як вбачається із повідомлення про підозру, ОСОБА_6 02 рудня 2014 року за попередньою змовою групою осіб незаконно заволодів транспортним засобом «Porshe-Panamera» 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його застосування, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Як вбачається із ухвали слідчого судді вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними із протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка виявила відсутність належного їй автомобіля; із рапортів працівників міліції Шевченківського РУ ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 згідно яких працівники виявили автомобіль, який було викрадено, в ході чого затримали осіб, які намагались втекти з місця події, серед яких був ОСОБА_6 , також даними із протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 які вказали, що біля автомобіля «Porshe-Panamera», що належить ОСОБА_9 знаходились чотири невідомі особи серед яких був ОСОБА_6 , які побачивши працівників міліції намагались втекти та в подальшому були затримані працівниками міліції.
На думку колегії суддів, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 безпідставно було повідомлено про підозру є необгрунтованими, оскільки маються показання свідків, потерпілої, та працівників міліції, з яких вбачається які саме дії вчиняв підозрюваний.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства»зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії»також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Таким чином суд правильно обґрунтував свої висновки про заволодіння ОСОБА_6 автомобіля «Porshe-Panamera», а що стосується розміру матеріальної шкоди, то це питання підлягає дослідженню під час проведення досудового розслідування.
На думку колегії суддів, на етапі застосування запобіжного заходу не може стояти питання про правильну кваліфікацію дій, а стоїть питання лише про обґрунтованість підозри. Врахувавши те, що ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції разом з іншими особами, немає підстав сумніватись у тому, що правоохоронці, які здійснювали їх арешт, справді підозрювали затриманих у незаконному заволодінні транспортним засобом, адже наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обгрунтованим» залежить від усіх обставин.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою, слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, оцінивши всі наявні докази, дійшов правильного висновку щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваногопереховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому вмотивовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в ухвалі слідчого судді відсутній виклад відомостей про обставини, які б свідчили про існування ризиків, є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.
Так, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню.
Колегія суддів припускає, що ризики є очевидними, з огляду на особу ОСОБА_6 та його позицію з приводу повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення в ході досудового розслідування.
Що стосується ризику переховуватись, то як вбачається із даних про особу, ОСОБА_6 , він зареєстрований в м. Лутугіно, Луганської області, де на даний час проходить антитерористична операція, що створює небезпеку переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування.
Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, і в разі повернення на волю може спробувати маніпулювати поясненнями інших підозрюваних, а також поясненнями свідків, тому ризик втручання у проведення досудового розслідування може виправдати його тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Ті обставини, що ОСОБА_6 , проживає разом з матір`ю, має на утриманні малолітню доньку, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, його
соціальні зв`язки та спосіб життя, не є безумовною підставою для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суддя на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 300 мінімальних заробітних плат. Такий розмір застави відповідає тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Підстав вважати його надто великим колегія суддів не вбачає. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя урахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_6 саме такий розмір застави.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 309, 370, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 365 400 гривень до 31 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді:

Справа № 11-сс/796/2487/2014 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_20
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1