Справа № 1613/1-32/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2011 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Цвітайла П.В.,

при секретарі Дрижирук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зі слів підсудного раніше не судимого:

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 08 січня 2011 року близько 00 годин 30 хвилин в приміщенні клубу «Ворскла», що знаходиться за адресою: сел. Котельва, вул. Жовтнева, 206, Полтавської області, з мотивів особистої неприязні умисно спричинив потерпілій ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження.

Цей злочин ним вчинений при наступних обставинах.

08 січня 2011 року, близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_1 зайшов до приміщення клубу «Ворскла»та підсів до свого знайомого ОСОБА_3. Де вони разом вживали шампанське, побачивши ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка працює на посаді бармена адміністратора підійшла до нього і смикаючи за одяг наказала залишити приміщення клубу, оскільки ОСОБА_4 не заплатив за вхід до клубу. ОСОБА_4 на такі дії ОСОБА_2, маючи в ході виниклого конфлікту особисту неприязнь до неї, умисно наніс удари в область правої кінцівки. Після чого покинув приміщення клубу «Ворскла». В результаті вище зазначеного конфлікту потерпіла ОСОБА_2, зазнала легких тілесних ушкоджень.

В ході проведення судового слідства судом були досліджені всі докази, зібрані стороною обвинувачення та ті, що отримані судом з метою встановлення обєктивної істини по справі.

В ході судового слідства підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині не визнав, але в своїх поясненнях даних в ході судового слідства, не заперечував обставин, приведених вище і пояснив суду, що дійсно 08 січня 2011 року близько о півночі, зайшов до приміщення клубу «Ворскла»взяв в барі бутилу шампанського та підсів до свого товариша ОСОБА_3, з яким вживав шампанське. Випивши до початку конфлікту близько 150 грам шампанського. Раптом до нього підбігла ОСОБА_2 і в грубій формі почала смикати за одяг вимагаючи від нього залишити приміщення клубу, або сплатити за вхід, що викликало в нього обурення і він дійсно відштовхнув її рукою в плече, потім вона знову почала хватати його за одяг, що змусило його знову відштовхнути її рукою. Після даної сварки він вийшов на подвіря і пішов додому.

При цьому, зазначив, що цивільний позов взагалі не визнає, так-як не вважає себе винуватим в даному конфлікті. Куртку ОСОБА_2, не рвав і не торкався її, пояснивши, що ніяких браслетів, годинника на руках у нього не було, щоб можна було зачепити її куртку.

Однак винність підсудного ОСОБА_1, у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій при обставинах, викладених вище в вироку, стверджена наступними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_2, котра в ході судового слідства пояснила суду, що вона працює барменом і адміністратором в клубі «Ворскла». 08 січня 2011 року близько 00 годин 30 хвилин до приміщення клубу зайшов ОСОБА_1, який не сплатив за вхід до клубу, і вона була вимушена вимагати від нього сплати або залишення клубу. Але ОСОБА_1, нагрубив їй і декілька раз ударив у праве плече. Потім вона відійшла до стійки бару і почала плакати. Просить покарати ОСОБА_1 і стягти з нього кошти зазначені в її скарзі;

показаннями свідка ОСОБА_5, котра в ході судового слідства пояснила суду, що дійсно з 07 на 08 січня 2011 року, вона відпочивала в диско-барі «Ворскла»і чітко бачила сварку, яка виникла між барменом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Коли ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_1 і попросила його сплатити за вхід, останній відмовився і почав обзивати її нецензурними словами, а в подальшому ударив її два рази в праве плече і в живіт, потерпіла плакала і показувала їй порвану куртку;

показаннями свідка ОСОБА_6, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що з 07 на 08 січня 2011 року разом із знайомими перебував в диско-барі «Ворскла»і був свідком конфлікту між потерпілою ОСОБА_2 та підсудним ОСОБА_1 Бачив як підсудний ударив потерпілу в праве плече не більше двох раз та в живіт. Зазначивши, що розміряв їх та допомагав вивести підсудного на вулицю;

показаннями свідка ОСОБА_7, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що з 07 на 08 січня 2011 року відпочивав в диско-барі «Ворскла». Бачив як повз нього пройшла ОСОБА_2, підійшовши до ОСОБА_1 вхопила його за рукав і почала тягнути. На такі дії ОСОБА_1 декілька раз відштовхнув ОСОБА_2 лівою рукою в праве плече. Потім взяв свою куртку і вийшов на вулицю;

показаннями свідка ОСОБА_3, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що з 07 на 08 січня 2011 року зайшов до диско-бару «Ворскла», купив шампанське, до нього підсів ОСОБА_1 Через деякий час до столика підійшла ОСОБА_2, яка взяла ОСОБА_1 за плече, а він відштовхнув її руку. Потім ОСОБА_8 вийшов на вулицю;

показаннями свідка ОСОБА_9, котра в ході судового слідства пояснила суду, що дійсно з 07 на 08 січня 2011 року, вона приїхала до диско-бару «Ворскла», щоб забрати свою дочку і бачила сварку, яка виникла між ОСОБА_10 та ОСОБА_1, який ударив ОСОБА_10 в праве плече. ОСОБА_2 плакала і сказала, що ОСОБА_1 порвав їй куртку.

Аналіз показань, даних потерпілою та вище зазначеними свідками в ході судового слідства свідчать про те, що 08 січня 2011 року близько 00 годин 30 хвилин, дійсно між потерпілою та підсудним виникла сварка в ході якої підсудний умисно наніс удари потерпілій від яких вона зазнала тілесне ушкодження і не викликають у суду сумніви щодо їх достовірності та правдивості, тому суд кладе їх в основу обвинувачення, оскільки вони підтверджується сукупністю інших доказів, зокрема висновком судово медичної експертизи № 512 від 21 березня 2011 року.

Відповідно до змісту висновку судово медичної експертизи № 512 від 21 березня 2011 року, проведенням судово медичної експертизи громадянки ОСОБА_2 з урахуванням медичної документації, встановлене тілесне ушкодження у вигляді: синця шкіри правої верхньої кінцівки, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і палець людини, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, тобто вище зазначене тілесне ушкодження не є характерним для утворення його при падінні. Вище вказане тілесне ушкодження могло утворитись в строк та за обставин вказаних в постанові. Синець шкіри правої верхньої кінцівки являється тілесним ушкодженням, а не захворюванням (а.с. 34-35).

Пояснення підсудного ОСОБА_1 про те, що він тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 не наносив, а він захищався, викликають у суду сумніви щодо їх достовірності та правдивості, бо вони обєктивно нічим не підтверджені, ґрунтуються лише на надуманих субєктивних твердженнях і дані ним з метою взагалі запобігти відповідальності.

Крім цього, суд даючи оцінку показанням підсудного, потерпілої і свідків виходить, також з того, що потерпіла та свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за завідомо неправдиві показання, а підсудний не попереджається.

Суд, системно дослідивши матеріали кримінальної справи, дійшов висновку про доведеність винності підсудного ОСОБА_1, в умисному спричиненні з мотивів особистої неприязні потерпілій ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання підсудному суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обумовлену тим, що він раніше не судимий, має молодий вік, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 36), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 66).

Крім того, суд враховує віктимність поведінки самої потерпілої ОСОБА_2.

Обставиною, що помякшує відповідальність підсудного ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає відсутність будь-яких тяжких наслідків.

Обставиною, що обтяжує відповідальність підсудного ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням всіх вище вказаних помякшуючих та обтяжуючих його вину обставин, позицію потерпілої, а також те, що підсудний ОСОБА_1, не являється надзвичайно небезпечною особою, а тому суд вважає за можливе обрати підсудному покарання у виді громадських робіт на певний час.

Таке покарання на думку суду, буде співмірним та домірним вчиненому підсудним злочину, необхідне і достатнє для виправлення підсудного ОСОБА_1, а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню підсудним нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті покарання.

Згідно медичного висновку про стан здоровя, працездатності і необхідності застосування примусового лікування від алкоголізму, ОСОБА_1, здоровий, працездатний. Ознак ППРА не має. Примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує (а.с. 67-68).

Стосовно позовної вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди за порвану куртку. Виходячи із вимог чинного законодавства кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище суд вважає, що потерпіла-позивачка ОСОБА_2 не довила позовної вимоги, щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 2200 гривень за пошкодження куртки і таких доказів суду нею надано не було, зокрема того, що саме підсудний ОСОБА_8 порвав їй куртку, що є її основним обовязком відповідно до засад змагальності процесу. Крім цього, жоден із допитаних свідків не вказав, що беззаперечно бачив, що саме підсудний порвав куртку, а вказують на те, що знають про порвану куртку ОСОБА_1, зі слів потерпілої. За таких обставин дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги потерпілої-позивачки ОСОБА_2 до підсудного-відповідача ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди частково, суд виходить із вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України, із засад визначених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності, розумності, а також із того, що потерпіла зазнала фізичного болю у звязку з тілесним ушкодженням. Системно проаналізувавши все вище викладене, матеріали по справі в їх сукупності, суд вважає, що моральним стражданням, заподіяним потерпілій-позивачці ОСОБА_2, відповідатиме сума в розмірі 500 гривень, яка буде співмірною вчиненому підсудним-відповідачем ОСОБА_8, протиправному діянню, реальною і дієвою щодо відновлення її психологічного стану.

При цьому, суд враховує також майновий стан підсудного-відповідача ОСОБА_1, обумовлений тим, що він в теперішній час ніде не працює і реальну можливість по сплаті нанесеної моральної шкоди.

Речові докази та судові витрати по вище зазначеній кримінальній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання: по ч.1 ст. 125 КК України 60 (шістдесят) годин громадських робіт.

Стягти з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 500 гривень. В решті позову відмовити.

Обрати ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя