Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_6

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

захисника ОСОБА_1,

представника цивільних позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_3, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2013 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 229 КК України до штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з конфіскацією та знищенням відповідної продукції, знарядь і матеріалів, які спеціально використовувались для її виготовлення;

- за ч. 2 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 550 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 остаточно визначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з конфіскацією та знищенням відповідної продукції, знарядь і матеріалів, які спеціально використовувались для її виготовлення.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України ОСОБА_3 розстрочено виплату штрафу на 1 рік. Прийнято рішення щомісяця на протязі 12 місяців сплачувати штраф рівними сумами - по 4250 грн.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_4, щодо якого судові рішення у касаційному порядку не оскаржуються.

Вирішено питання щодо цивільних позовів та речових доказів у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

За вироком суду, у період з 05 листопада 2009 року по 27 липня 2010 року, ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з особою, яка засуджена цим вироком, знаходячись у м. Києві, вчинив незаконне використання знаків для товарів і послуг «Samsung», «HP», «Xerox» та «Canon», що завдало матеріальної шкоди у великому розмірі, а також вчинив ті самі дії повторно.

Крім того, ОСОБА_3, будучи працівником юридичної особи, не являючись службовою особою, склав та видав завідомо підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, вчинені повторно за наступних обставин.

Відповідно до наказу ТОВ «Український папір» № 275-к від 29 вересня 2008 року ОСОБА_3 призначено на посаду менеджера відділу реалізації картриджів вказаного товариства.

Так, 05 листопада 2009 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, яка засуджена цим вироком, у приміщенні квартири АДРЕСА_1, реалізував ОСОБА_5 картриджі торгових марок «Samsung» в кількості 5 штук, «Xerox» в кількості 5 штук та «Canon» в кількості 4 штуки, чим завдав правовласникам Самсунг Сі-енд-Ті Корпорейшн, Xerox Corporation, «Канон Кабусікі Кайся» матеріальну шкоду на загальну суму 7 049,33 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 05 листопада 2009 року, 03 грудня 2009 року, 26 лютого 2010 року, 20 та 27 липня 2010 року ОСОБА_3 у приміщенні ТОВ «Український папір» по вул. Куренівській, 2-б у м. Києві, з метою надання вказаній угоді з купівлі-продажу картриджів ознак легітимності, виготовив на бланках товариства видаткові накладні та рахунки-фактури, в яких містились відомості про реалізацію товариством картриджів, попередньо замовлених ОСОБА_5, що в подальшому не були відображені у бухгалтерському обліку ТОВ «Український папір». Після чого, ОСОБА_3 підписав накладні, рахунки-фактури, поставивши відбиток печатки товариства, до якої мав вільний доступ, тим самим склав офіційні документи, що повністю не відповідали дійсності, які передав ОСОБА_5

За аналогічних обставин, 26 лютого 2010 року, ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, яка засуджена цим вироком, реалізував ОСОБА_5 картриджі до принтерів торгових марок «Samsung» у кількості 22 шт., «НР» у кількості 16 шт., «Xerox» у кількості 5 шт. та «Canon» у кількості 4 шт., які він попередньо замовив, чим завдав правовласникам цих торгових марок матеріальну шкоду на загальну суму 25 231,61 грн.

27 липня 2010 року, особа, яка засуджена цим вироком, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_1, за попередньою змовою з ОСОБА_3, реалізував картриджі до принтерів торгових марок «Samsung» у кількості 24 шт., «НР» у кількості 22 шт., «Xerox» у кількості 20 шт. та «Canon» у кількості 20 шт., чим заподіяв правовласникам вказаних торгових марок матеріальну шкоду на загальну суму 42 274,57 грн.

27 липня 2010 року під час проведення обшуків виявлено та вилучено:

· за місцем реєстрації особи, яка засуджена цим вироком, картриджі до принтерів торгових марок «Samsung» в кількості 3 шт., «НР» в кількості 13 шт., «Xerox» у кількості 1 шт. та «Canon» в кількості 4 шт.;

· у гаражному боксу, який належить особі, засудженій цим вироком, картриджі до принтерів торгової марки «Samsung» в кількості 9 шт.; «НР» в кількості 341 шт. та «Canon» в кількості 99 шт; а такж картонні упаковки для картриджів Canon в кількості 102 шт.; наклейки для картриджів Canon в кількості 971 шт.; вкладиші для будь-яких моделей картриджів Canon в кількості 36 шт.; інструкції по заміні картриджів Canon в кількості 10 шт.; наклейки з кодом продукції Canon в кількості 6 шт.; заглушки для картриджів Canon в кількості 50 шт.; нові пусті упаковки для картриджів Canon в кількості 355 шт.

Всього у період з 05 листопада 2009 року по 27 липня 2010 року, ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, засудженою цим вироком, правовласникам Самсунг Сі-енд-Ті Корпорейшн, Хьюлетт-Пакард Девелопмент Компані, Xerox Corporation, Канон Кабусікі Кайся завдано матеріальну шкоду на загальну суму 284 833,46 грн.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_3 із направленням справи на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, оскільки суд обмежився загальними фразами про належну оцінку судом першої інстанції доказів у справі та правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 Стверджує, що апеляційний суд безпідставно залишив його апеляцію без задоволення, не навівши мотивів та підстав відхилення, а також доказів, що їх спростовують. При цьому, вказує, що не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 229 КК України, у зв'язку з тим, що судом апеляційної інстанції під час перегляду вироку необґрунтовано не прийнято до уваги такі докази, як протоколи огляду місця події від 05 листопада 2009 року, 26 лютого 2010 року, протокол контрольної закупки від 27 липня 2010 року, що суперечать іншим доказам у справі. Крім того, зазначає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину за ч. 2 ст. 358 КК України, обґрунтовуючи це те, що складені і підписані видаткові накладні не є офіційними документами, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, оскільки не складені у визначеній законом формі, не містять передбачених законом реквізитів та не спричинили наслідків правового характеру.

На касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 представники цивільних позивачів подали заперечення, в якому наводять доводи щодо законності й обґрунтованості судового рішення, просять залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу захисника, просив в порядку ст. 395 КПК України 1960 року змінити вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_3 із звільненням його від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 358 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку представника цивільних позивачів, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України 1960 року в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду мають бути проаналізовані і співставлені з наявними у справі і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляцій і на кожний із них дана вичерпна відповідь. При залишенні апеляцій без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляції визнано необґрунтованими.

Вказаних вимог закону апеляційний суд повною мірою не дотримався, доводів апеляційної скарги та доповнення до неї належним чином не перевірив, не дав на них вичерпних і переконливих відповідей, не зазначивши в ухвалі конкретних підстав, через які визнав апеляцію захисника ОСОБА_1 необґрунтованою.

Так, в поданій апеляції із доповненнями до неї, які є аналогічними доводам касаційної скарги, захисник ОСОБА_1 ставив питання про скасування судових рішень із закриттям кримінальної справи щодо ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 229, ч. 2 ст. 358 КК України. При цьому, апелянт на обґрунтування своєї позиції стверджував, що протоколи огляду місця події від 05 листопада 2009 року та 26 лютого 2010 року, що містять дані про вилучення у ОСОБА_5 картриджів різних торгових марок, який останній придбав у ОСОБА_3, за що сплатив грошові кошти, суперечать показанням ОСОБА_5 Крім того, зазначав, що даними протоколу контрольної закупки задокументовано факт придбання ОСОБА_5 у ОСОБА_3 картриджів різних торгових марок, що суперечить показанням ОСОБА_5 Також, захисник в апеляційній скарзі наголошував, що не погоджується за висновками суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_3 злочину за ч. 2 ст. 358 КК України, оскільки такі висновки не підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підтвердження своєї думку захисник посилався на порушення судом вимог ст. 334 КПК України 1960 року, оскільки суд не зазначив, з яких мотивів було відкинуто показання інших свідків у справі, допитаних у судовому засіданні. Між іншим, стороною захисту наголошувалось про те, що судом першої інстанції проігноровано та не надано правової оцінки фактам, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру підроблених засудженим видаткових накладних та рахунків-фактур. (т. 17, а. с. 42-47, 218-221).

Разом з тим, як убачається з ухвали апеляційного суду, суд зазначив, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1, були предметом перевірки суду першої інстанції і повністю спростовані наведеним у вироку доказам, яким суд дав належну оцінку у вироку. При цьому, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про правильну кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 358 КК України, вказав, що підроблені видаткові накладні та рахунки-фактури за змістом схожі на документи, що виписуються на підприємстві.

Крім того, наголошуючи на правильності кваліфікації дій ОСОБА_3 за інкримінованою статтею кримінального закону суд апеляційної інстанції також не навів підстав та мотивів спростування доводів захисника ОСОБА_1 щодо відсутності будь-яких наслідків правового характеру у зв'язку з підробленням засудженим документів.

Таким чином, апеляційний суд обмежився узагальненою формальною вказівкою правильності кваліфікації судом першої інстанції дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 229, ч. 2 ст. 358 КК України.

За таких обставин, ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого слід повною мірою перевірити доводи апеляційної скарги із доповненнями до неї захисника ОСОБА_1 щодо правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3, призначеного йому покарання (зокрема, й в редакції статті, яка діяла на час вчинених злочинів) із врахуванням можливого закінчення строків давності, та положень, викладених в узагальненні судової практики Верховного Суду України, в результаті чого постановити законне і обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

Керуючись ст.ст. 394-396, 398 КПК України 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8