Справа №592/3388/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/323/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 травня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання більш м`яким

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі адвокат порушує питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про заміну засудженому Муштаю невідбутої частини основного покарання більш м`яким.

Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 травня 2015 року в задоволенні клопотання адвоката про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким ОСОБА_8 , засудженому вироком Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2008 року (зміненого ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2008 р.) за п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 187, ч. 1 ст.263, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, було відмовлено. Суд своє рішення мотивував тим, що з часу позитивних зрушень в поведінці засудженого ОСОБА_8 і до часу подання клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, пройшов невеликий проміжок часу, порівняно з призначеним за вироком суду строком покарання, який виключає можливість зробити однозначний висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги адвокат зазначає, що судом було встановлено наявність позитивних характеристик, починаючи з грудня 2012 року та за 13 грудня 2013 року; факт залучення засудженого до праці; участь в програмах виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення» починаючи з 2014 року, все це в сукупності, на думку захисника, вказує на стійкий процес позитивних змін у поведінці та ставленні до праці, що в свою чергу підтверджує, те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення та відносно нього може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідь судді, адвоката, яка підтримала апеляційну скаргу та вважала, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, висновок прокурора, який вважав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2008 року засуджений за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 3, 263 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна. 30 жовтня 2008 року ухвалою Верховного Суду України вирок відносно ОСОБА_8 , в частині кваліфікації злочинних дій, змінений.

Початок строку відбування покарання 20 березня 2005 року, кінець строку відбування покарання 20 березня 2020 року.

Судом було встановлено, що ОСОБА_8 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення двох особливо тяких злочинів.

Відповідно до ст. 82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно роз`яснення, що міститься в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, зазначено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На час направлення до суду клопотання адвоката, Муштай відбув більше двох третин строку покарання.

Розглядаючи клопотання захисника, суд першої інстанції повно і об`єктивно дослідив наявність підстав необхідних для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі і поведінку та ставлення до праці засудженого, додержання режиму відбування покарання.

Судом було встановлено, що ОСОБА_8 за час відбування покарання неодноразово допускав порушення режиму відбування покарання за що, за період із 21 січня 2009 року по 06 вересня 2011 року мав 12 стягнень, які є погашеними, та має 5 заохочень, за період із 11 липня 2012 року по 12 січня 2015 року.

Суд першої інстанції взяв до уваги пояснення представників Сумської виправної колонії № 116, де відбуває покарання засуджений щодо його поведінки, ставлення до праці, режиму відбування покарання.

Із матеріалів провадження та характеристик вбачається, що засуджений ОСОБА_8 прибув до Сумської виправної колонії ДПтС України в Сумській області № 116 13 грудня 2008 року. Його поведінка носила негативний характер, що проявлялося в постійному порушенні режиму тримання і правил внутрішнього розпорядку, спілкуванні з неформальними групами негативної соціальної спрямованості, небажанні працювати, нетактовній поведінці до представників адміністрації установи виконання покарання, небажанні приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. І лише з характеристики від 13 грудня 2012 року вбачаються поступові зміні в поведінці засудженого позитивного характеру, що свідчить про недостатню сталість позитивних зрушень в поведінці засудженого, які б однозначно слугували свідченням того, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, суд першої інстанції належним чином аргументував своє рішення, в тому числі послався і на обставини, які зазначені в апеляційній скарзі, зазначивши, що основним вирішальним є не лише поведінка, ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, а й час впродовж якого ці зміни настали та тривають.

На думку колегії суддів, зазначені обставини в їх сукупності вказують на позитивні зрушення в поведінці засудженого, проте не тривалий час їх виникнення до такої події, як заміна невідбутої частини основного покарання більш м`яким, не дозволяє прийти до висновку, що засуджений став на шлях виправлення, а тому ухвала суду першої інстанції скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407,418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 травня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката про заміну невідбутої частини основного покарання ОСОБА_8 , засудженому вироком Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2008 року, більш м`яким залишити без зміни, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4