Справа
№ 215/3026/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2013 року Тернівський районний суд
м.Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді
Камбул М.О.

при секретарі
Чорнобривець А.В.

за участю прокурора
Іванків О.В.

обвинуваченого
ОСОБА_1

перекладача
ОСОБА_2

потерпілої
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 7 в м. Кривому
Розі кримінальне провадження №
0000592 щодо кримінального
правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Кривого Рогу, Дніпропетровської
області, українця, громадянина
України, освіта середньо-спеціальна,
розлученого, не працюючого, раніше не
судимого, зареєстрованого та
проживаючого в АДРЕСА_1 -

за ст. 164 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу № 2-2694 від 16.12.2005 року
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, був
зобов`язаний виплачувати аліменти на
утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7,
у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму, для дитини
відповідного віку, на користь матері
дитини - ОСОБА_3, починаючи стягнення з
05.08.2005 року.

З листопада 2011 року ОСОБА_1, діючи з
метою невиконання рішення суду про
стягнення аліментів на утримання
дитини, незважаючи на неодноразові
попередження державного виконавця про
працевлаштування, необхідності
виконання своїх обов'язків і
можливості притягнення до
кримінальної відповідальності за
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини, до теперішнього часу
не працевлаштований, у Тернівському
районному Центрі зайнятості м. Кривого
Рогу на обліку з працевлаштування не
перебуває, аліменти не виплачував і
ніякої іншої матеріальної допомоги на
утримання доньки не надавав. Після
неодноразових попереджень державного
виконавця про можливість притягнення
до кримінальної відповідальності за
злісне ухилення від сплати аліментів,
ОСОБА_1 виплатив на адресу ОСОБА_3 в
січні 2013 року аліменти в сумі 300 грн., що
є недостатнім, так як мінімальний
розмір аліментів, а саме 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, в січні 2013 року
склав 363 грн.

Згідно ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» розмір
щомісячних виплат розраховувався
державним виконавцем, виходячи із
середнього розміру заробітної плати по
даній місцевості. В листопаді 2011 року
середня заробітна плата по даній
місцевості складала - 2424 гривень, до
сплати нараховано - 404 гривень, в грудні
2011 року - 2424 гривень, аліменти
нараховано - 404 гривень, в січні 2012 року -
2544 гривень, до сплати нараховано 424
гривень, в лютому 2012 року- 2544 гривень,
аліменти нараховано- 424 гривень, в
березні 2012 року 2544 гривень, аліменти
нараховано 424 гривень, в квітні 2012 року
-2605 гривень, аліменти нараховано 430
гривень, в травні 2012 року -2605 гривень,
аліменти нараховано- 430 гривень, в
червні 2012 року - 2605 гривень, аліменти
нараховано 430 гривень, липні 2012 року -
2817,5 гривень, до сплати нараховано 465
гривень, в серпні 2012 року - 2817,5 гривень,
аліменти нараховано у розмірі 465
гривень, у вересні 2012 року - 2817,5 гривень,
аліменти нараховано у розмірі 465
гривень, в жовтні 2012 року - 2817,5 гривень,
аліменти нараховано -465 гривень, в
листопаді 2012 року -2829,40 гривень,
аліменти нараховано - 466,8 гривень, в
грудні 2012 року - 2843 гривень, аліменти
нараховано у розмірі 470 гривень, в січні
2013 року - 2843 гривень, аліменти
нараховано у сумі 470 гривень, в лютому
2013 року - 2843 гривень, аліменти
нараховано у сумі 470 гривень.

Державним виконавцем ОСОБА_1
неодноразово попереджався про
необхідність працевлаштування,
виконання своїх обов'язків, а також про
притягнення до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дитини. Однак
ОСОБА_1 належних висновків не зробив, на
попередження державного виконавця не
реагував, ніяких заходів, направлених
на погашення заборгованості по виплаті
аліментів не вживав та продовжував
злісно ухилятись від сплати аліментів.

Ухилення ОСОБА_1 від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини привело до утворення
заборгованості по аліментах на адресу
матері ОСОБА_3, яка станом на дату
подання останньою заяви - 28.02.2013 року
склала 6806,8 грн., що згідно Закону
України "Про виконавче провадження" зі
змінами від 04.11.2010 року перевищує суму
сукупно нарахованих відповідних
платежів за 6 місяців, яка за станом на
01.03.2013 року складає 2506,8 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 винним себе визнав повністю, у
скоєному злочині розкаявся, пояснив, що
не сплачував аліменти, оскільки ніде не
працював.

Учасники судового процесу не
заперечують визнати недоцільним
дослідження доказів відносно тих
обставин справи, які ніким не
оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_1 не оспорює
фактичні обставини справи, правильно
розуміє зміст цих обставин, у суду не
має сумнівів у добровільності його
позиції.

Судом роз'яснено обвинуваченому та
потерпілій правила ст.349 ч.3-4 КПК
України, про те, що в цьому разі вони
будуть позбавлені права оскаржувати ці
обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази,
суд вважає обвинуваченого винним в
кримінальному правопорушенні за ст.164
ч.1 КК України за ознаками злісного
ухилення від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання
дитини (аліментів).

Призначаючи покарання, суд враховує, що
ОСОБА_1 раніше не судимий, у скоєному
злочині розкаявся, за місцем мешкання
характеризується задовільно. З
урахуванням ступеню тяжкості скоєного
злочину, особи обвинуваченого, суд
вважає необхідним та достатнім
призначити обвинуваченому покарання у
вигляді обмеження волі, зі звільненням
від покарання з іспитовим строком
відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст.373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні та
призначити покарання за ст.164 ч.1 КК
України - один рік обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76ч.1 п.2,3,4 КК України
ОСОБА_1 від покарання звільнити з
іспитовим строком на 1 рік, зобов'язавши
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої
інспекції за місцем проживання,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський районний суд
м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з
дня проголошення вироку за виключенням
підстав заперечення обставин, які
ніким не оспорювалися відповідно до
положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: