Дата документу 07.04.2015
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захистника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді кримінальної справи за обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Самгородок Смілянського району Черкаської області, українки, з вищою освітою, одруженої, пенсіонерки, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, -
встановив:
В провадженні Черкаського районного суду знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона працюючи на посаді завідувача відділу обліку та приватизації житла виконкому Смілянської міської ради та являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, 4 грудня 2006 року вимагала від ОСОБА_6 , а 21 грудня 2006 року близька 10-00 годин одержала в своєму службовому кабінеті за адресою АДРЕСА_2 в якості хабара грошові кошти в сумі 1500 доларів США, що в переведенні на національну валюту України на той час становило 7 575 гривень.

При попередньому розгляді даної кримінальної справи захисник обвинуваченої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.6 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що на момент порушення кримінальної справи 21.12.2006 року кримінально-правові відносини регулювались чинною на той час ст. 368 КК України в редакції від 05.04.2001 року яка мала назву «Одержання хабара» та передбачала відповідальність за це діяння.

Станом на 7 квітня 2015 року ст. 368 КК України має низку юридичних трансформацій, тобто з моменту її первинної редакції Закон від 05.04.2001 року, яка діяла на час порушення кримінальної справи 21.12.2006 року, в зазначену статтю неодноразово вносились зміни та доповнення, а також було декілька її редакцій. Вважає, що на підставі ст. 4 КК України, чинність кримінального закону в часі, ст. 368 КК України в редакції станом на 21.12.2006 року (момент порушення кримінальної справи) втратила свою чинність у зв`язку з тим, що вона була відповідно Закону № 1261 від 13.05.2014 року із змінами від 14.10.2014 року викладена в новій редакції, раніше мала назву «Отримання хабара», а в чинній редакції «Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою», також змінилися зміст статті, диспозиція, нумераціє частин, кваліфікуючі ознаки та санкція. Тобто відбулася декриміналізація діяння яке регулювалось ст. 368 КК України, а тому кримінальна справа відносно ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України (1960 року) підлягає закриттю за відсутністю в її діянні складу злочину.

Заслухавши клопотання захисника ОСОБА_5 , обвинувачену, яка підтримала клопотання свого захисника, прокурора що заперечувала проти закриття кримінальної справи та просила суд повернути кримінальну справу прокурору для уточнення обвинувачення ОСОБА_4 в зв`язку із змінами ст. 368 КК України, які стались від часу порушення кримінальної справи 21.12.2006 року і на час її розгляду в суді, та враховуючи ті обставини що вироком Черкаського районного суду від 2 квітня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_4 за ч.2 ст. 368 КК України виправдана, її дії кваліфіковані за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.190 КК України чим згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року були порушені права ОСОБА_4 , тому що вона була позбавлена можливості захищатися від обвинувачення у вчиненні вказаних злочинів, тобто було порушено її право на захист, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до слідуючого.

Відповідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

ОСОБА_4 інкримінується діяння скоєне у грудні 2006 року, кримінальна відповідальність за яке передбачене Законом України від 05.04.2001 року який діяв на час порушення справи 21.12.2006 року.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Редакція ст. 368 КК України від 5.04.201 року яке інкримінується ОСОБА_4 кілька разів змінювалась, законами від 11 червня 2009 року №1508-VІ, від 21 грудня 2010 №2808-VІ, від 07.04.2011 №3207-VІ, від 18.04.2013 року №222-VІІ та зміною редакції Закону №1261 від 13.05.2014 року із змінами внесеним Законом №1698 від 14.10.2014 року, однак вказані Закони і зміни до них не скасовували злочинність діяння, поставленого за провину ОСОБА_4 , не пом`якшує її відповідальність та жодним іншим чином не поліпшує її становища, а отже, не має зворотної дії у часі, тому клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінальної справи не підлягає задоволенню.

Вироком Черкаського районного суду від 2 квітня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_4 за ч.2 ст.368 КК України виправдана, її дії кваліфіковані за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.190 КК України чим згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року були порушені права ОСОБА_4 , тому що вона була позбавлена можливості захищатися від обвинувачення у вчиненні злочинів за які вона визнана винуватою та засуджена, тобто було порушено її право на захист.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» суддя при попередньому розгляді кримінальної справи у відповідності до ст. 246 КПК України (1960 року) при попередньому розгляді кримінальної справи вправі з власної ініціативи повернути її на додаткове розслідування лише у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, були допущені такі порушення вимог КПК, без усунення яких вона не може бути призначена до судового розгляду.

В п.3 даної постанови Пленуму зазначено, що кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування проводила не уповноважена на те особа; було порушено вимоги КПК про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист, таким чином виходячи з вказаних положень дана справа не підлягає поверненню прокурору, а направленню прокурору для проведення додаткового розслідування. При проведенні якого органам досудового розслідування необхідно вирішити питання про наявність у діях ОСОБА_4 ознак злочинів передбачених ч.1 ст.364 та ч.1 ст.190 КК України, якщо досудовим розслідуванням буде доведена її винуватість в цих злочинах, то пред`явити обвинувачення за такими статями КК України у відповідності до вимог ст.ст.131-133 КПК України (1960 року).

Судом також встановлено, що постановами Кам`янського районного суду від 14 червня 2007 року та постановами Черкаського районного суду від 06 квітня 2010 року та 06 жовтня 2010 року дана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 направлялась прокурору для проведення додаткового розслідування в зв`язку з суттєвими порушеннями процесуальних строків розслідування кримінальної справи, проведенням слідчих дій за межами процесуальних строків розслідування та порушеннями прав обвинуваченої ОСОБА_4 права на захист в тому числі: 1) не встановлено коли і ким була порушена кримінальна справа, за матеріалами справи 21 грудня 2006 року слідчим прокуратури Черкаської області, а за довідками № 5064 від 11 квітня 2008 року та №5672 від 24 квітня 2008 року Придніпровського РВ УМВС в Черкаській області Лінійним відділом внутрішніх справ УМВС України 17 грудня 2007 року; 2) незаконне зупинення досудового слідства та проведення слідчих дій під зупинення слідства по справі (т.2 а.с. 18.66.102,121,1333,163,169,188,).

Таким чином суд вважає, що по справі досудовим слідством були допущені порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

При проведені додаткового розслідування прокурору та органам досудового розслідування необхідно вжити заходів для усунення вказаних порушень закону, вирішити питання про уточнення обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 368 КК України та наявність в її діях злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 190 КК України.

Керуючись ст. 246 КПК України (1960 року), суд,-

п о с т а н о в и в:
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.386 КК України, повернути прокурору Черкаської області для проведення додаткового розслідування.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області протягом семи діб з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1