У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України

у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Вус С.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 1 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Одеської області на вирок Савранського районного суду
Одеської області від 28 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1.,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця м. Адлер Краснодарського краю Російської
Федерації, жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 155 КК України на
4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1. покладені
обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації в ці органи.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим та
засуджено за вчинення злочину за таких обставин. З 2003 року він проживав у
своєму будинку вАДРЕСА_1однією сім'єю з ОСОБА_2. та її малолітньою донькою від
першого шлюбу - ОСОБА_3. 1995 року народження, у вихованні та утриманні, якої
брав участь, тобто був особою, що замінює їй батька. Наприкінці грудня 2006
року він, скориставшись відсутністю ОСОБА_2., за згодою малолітньої,
вступив з нею у статеві зносини. Внаслідок чого
ОСОБА_3. завагітніла та народила дитину, яка згодом померла.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновки
суду про доведеність винуватості засудженого, просить вирок суду скасувати у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю
призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через
м'якість, а справу направити на нове розслідування. Свою вимогу обґрунтовує
тим, що по справі не було проведено
психолого-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_3для з'ясування питання, чи
усвідомлювала вона характер і наслідки вчинюваних з нею дій, що мало значення
для правильної кваліфікації дій засудженого. Також вказує на те, що досудовим
слідством не з'ясовано, як малолітня дитина могла заразитись венеричним захворюванням.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні злочину, за який його засуджено,
ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, які частково
досліджувалися у судовому засіданні згідно зі ст. 299 КПК України, оскільки
засуджений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини
справи і не заявляли клопотання про повернення справи на додаткове
розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

За таких обставин суд не мав підстав для повернення
справи на додаткове розслідування.

З даних, що
містяться у висновку судово-медичної експертизи № 90 від 9 липня 2007
року видно, що на момент обстеження ОСОБА_3у неї не виявлено венеричних
захворювань. Тому безпідставними є доводи касаційного подання про необхідність
з'ясування питання, як вона дитина могла
заразитись венеричним захворюванням.

Отже, відповідно
до встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1. правильно
кваліфіковано за ч.2 ст. 155 КК України.

Твердження
прокурора про те, що призначене покарання із застосуванням ст. 75 КК України не
відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість, є
безпідставними.

Так, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_1. від
відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України, суд
належним чином мотивував, які саме дані
про його особу та пом'якшуючі покарання обставини дають підстави дійти висновку
про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1. вину визнав
повністю, щиро покаявся, за місцем проживання
характеризувався задовільно, і ці обставини суд обґрунтовано визнав
такими, що пом'якшують покарання. Також судом ураховано прохання потерпілої та
законного представника потерпілої про призначення засудженому покарання, не
пов'язаного із позбавленням волі, та думку державного обвинувача, який просив
застосувати до засудженого ст. ст. 75, 76 КК України.

Таким чином,
рішення суду про звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання з випробовуванням
на підставі ст. 75 КК України належним чином
умотивовано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в даному
конкретному випадку призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. 65
КК України, є справедливим та достатнім, а тому відсутні підстави для
скасування судових рішень внаслідок м'якості призначеного ОСОБА_1. покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного подання заступника
прокурора Одеської області.

Судді:

Міщенко С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.