справа
№1-25/2008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 року

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду Римара Г.М.

при
секретарі Перцовій В.В.

з участю
прокурора Кнобеля Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в смт. Гусятин справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
с.Хлопівка, Гусятинського району Тернопільської області, українця, громадянина
України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, за ст.15 - ч.1 ст. 185
КК України,-

В
С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1
біля 14.00 години 07 лютого 2008 року
шляхом вільного доступу зайшов на територію ферми ДП "Хоростківське", яка знаходиться в
с.Хлопівка Гусятинського району, де умисно, з корисливих мотивів, з метою
таємного викрадення чужого майна з даху корівника №2 демонтував 97 листів бувшого у користуванні
восьмихвильового шиферу, вартістю 15
грн. за один лист, загальною вартістю 1455 грн., однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали
від його волі, так як був виявлений
на місці злочину службовими особами ДП "Хоростківське".

Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в пред”явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що 7.02.2008 року він сказав своєму братові ОСОБА_2 допомогти привести шифер з території державного підприємства «Хоростківське»,
що знаходиться на території ферм в
с.Хлопівка оскільки він виписав цей шифер у директора господарства Романовського Ярослава Івановича. Цього ж дня біля
14 години він з братом ОСОБА_2 поїхав на територію вказаного господарства власним
трактором Т-40, де під'їхали біля ферми №2. Там вилізши на приміщення
почали демонтувати шифер вісьмихвильовий та
складали поруч з приміщенням на 5 штабелів. Таким чином вони демонтували та підготовили для загрузки
біля 100 листів шиферу. В цей час біля 15 години 30 хвилин він помітив
як з центрального входу в їхню сторону біжить
директор ДП «Хоростківське» Романовський Я.І., та його заступник Плескун В.Я. Тоді він братові крикнув,
що тікаймо звідси і зіскочивши з даху
вони сіли в трактор та поїхали від ферми. Лише після цього він братові зізнався
та розповів, що обманув його
сказавши, що виписав шифер, насправді він шифер мав намір викрасти, про що брат не знав. Щиро розкаюється
у вчиненому і просить суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2
показав, що 7 лютого 2008 року йому брат ОСОБА_1 сказав допомогти привести шифер з території державного підприємства «Хоростківське», що
знаходиться на території ферм в с.Хлопівка
оскільки він виписав цей шифер у директора господарства Романовського Ярослава Івановича. Цього ж дня
біля 14 години він з братом ОСОБА_1
поїхали на територію вказаного господарства власним трактором Т-40, де
під'їхали біля ферми №2. Там вилізши на приміщення почали демонтувати шифер вісмихвильовий та складали поруч з
приміщенням на 5 штабелів. Таким чином
вони демонтували та підготовили для загрузки біля 100 листів шиферу. В цей час біля 15 години 30 хвилин йому ОСОБА_1
крикнув, що треба тікати і зіскочивши
з даху вони сіли в трактор та поїхали від ферми. Тоді ОСОБА_1 йому зізнався, що обманув його сказавши, що виписав
шифер, насправді він шифер мав намір
викрасти. Про цей намір брата він
не знав.

Дослідивши здобуті в судовому засідання докази суд
вважає, що підсудний ОСОБА_1 своїми
діями вчинив злочин передбачений ст.15 - ч.1 ст. 185 КК України, оскільки перебуваючи на
території ферми ДП "Хоростківське",
яка знаходиться в с.Хлопівка Гусятинського району, умисно, з
корисливих мотивів, маючи на меті таємного викрадення чужого майна, загальною
вартістю 1455 грн., не довів свій
злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Призначаючи покарання
підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного,
його позитивну характеристику, те, що до кримінальної відповідальності
притягується вперше, обставини, що пом'якшують покарання, які полягають в тому,
що підсудний щиро розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, не знаходячи обтяжуючих відповідальність
обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у
вигляді штрафу, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі наведеного
та керуючись ст.ст. 323,324 КПК України,-

ЗАСУДИВ

ОСОБА_1 визнати винним за ст.15 - ч.1 ст. 185 КК України і
призначити йому покарання у вигляді 510 (п'ятсот десять) грн.. штрафу.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Тернопільської області протягом 15 діб з дня його оголошення шляхом подачі
скарги через Гусятинський районний суд.

Суддя : підпис

З оригіналом вірно:

Голова Гусятинського
районного суду Г.М.Римар