Справа № 11-842 2007 р. Головуючий
справи - ст. 365 ч.2 КК Орел
УХВАЛА

Іменем України

2007
року вересня місяця 26 дня. Колегія суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого Батрака В. В. суддів : Захожай О. І., Павленка В. П.3 участю прокурора - Подворчан
Ю. М. адвоката ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Чорнухинського
районного суду Полтавської області від 8 червня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с Білоусівка Чорнухинського району Полтавської
області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений,
на утриманні має двох неповнолітніх дітей, мешканець смт. Чорнухи Полтавської області, раніше не судимий, -

засуджений за ч.
1 ст.
368 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст.
365 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 1 рік

позбавлення
волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно,
ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі без
позбавлення його права займати певні посади чи займатись певною діяльністю.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від
відбування призначеного покарання
з випробуванням та
іспитовим

2

терміном на 1 рік. На підставі
ст. 76 КК України
на ОСОБА_1 покладено обов'язки
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без згоди
цих органів.

За ч. 2 ст.
162 КК України ОСОБА_1 виправданий.

Стягнуто
із засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 3000 грн. на
відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вирішено долю
речових доказів.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджений за вчинення злочинів за таких обставин.

Працюючи
директором госпрозрахункового мисливсько-рибальського підприємства
Чорнухинського району і являючись службовою особою, 31 січня 2007 року ОСОБА_1 отримав
повідомлення від своїх колег про те, що
в районі с Піски-Удайські
невідомі особи автомобілем виїхали в мисливські угіддя. Після цього ОСОБА_1 із
братом дружини ОСОБА_4 та працівником
міліції ОСОБА_5 на автомобілі «Ланос»
виїхали в с. Піски-Удойські.

Встановивши
на місці, що потерпілі по справі ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7
перевозили мисливські рушниці з порушенням правил транспортування, їм було запропоновано проїхати до приміщення
Чорнухинського районного відділу внутрішніх справ, де ОСОБА_1 склав відносно усіх трьох
потерпілих протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 85
КУпАП.

Знаходячись
у кімнаті дільничних інспекторів міліції,
коли крім нього та потерпілого ОСОБА_3 там нікого не було, у
відповідь на те, що ОСОБА_3 не визнав
вину в незаконному полюванні та відмовляється підписати складений стосовно
нього протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 умисно наніс потерпілому удар ногою у
груди, заподіявши йому тілесні
ушкодження.

Після
цього ОСОБА_1 забрав мисливську рушницю марки ІЖ-54, патронташ з набоями та мисливські
документи, які належали ОСОБА_6.

В період
з 20 до 24 години того ж дня в приміщенні Чорнухинського райвідділу ОСОБА_1
запропонував потерпілим ОСОБА_3
та ОСОБА_6 передати йому 3000 грн. за повернення їм мисливської зброї.

6 лютого
2007 року у центі селища Чорнухи біля 16 години дня потерпілий ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 в якості хабара 400 доларів США, після
чого через декілька хвилин він був затриманий у своєму автомобілі.

з

Засуджений
ОСОБА_1 в апеляції зазначає, що у його
діях немає складу злочину, передбаченого
ч. 2 ст.
365 КК України, оскільки по
справі не доведено факт нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_3 Відсутні також
дані про заподіяння цьому потерпілому істотної шкоди, чого вимагає склад цього злочину. Просить
вирок суду в частині його засудження за ч. 2
ст. 365 КК України
скасувати, та звільнити його від
відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію» (
2007 р.)

Інші учасники
судового розгляду вирок не оскаржили.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1 який
підтримав доводи поданої апеляції і просив виключити із його обвинувачення
ч.2 ст.
365 КК України та звільнити його від відбування покарання на підставі
Закону України «Про амністію», адвоката
ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляції
засудженого ОСОБА_1, міркування
прокурора про залишення апеляції засудженого без задоволення, в вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи
поданої апеляції, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Суд
правильно встановив фактичні обставини справи і обґрунтовано визнав засудженого
ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначених у вироку та цій ухвалі злочинів. Висновки
суду ґрунтуються не зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні
доказах, яким суд дав правильну оцінку.

Твердження
в апеляції засудженого про те, що у його
діях відсутній склад злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та про недоведеність факту
нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_3 є безпідставними.

Так, сам засуджений ОСОБА_1 не заперечує, що він будучи службовою особою, а саме директором Чорнухинського
госпрозрахункового мисливсько-рибальського підприємства Полтавської обласної
організації Українського товариства мисливців та рибалок, затримав потерпілих по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та перебуваючи в
приміщенні Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області склав щодо них
протоколи про адміністративні правопорушення,
передбачені ст. ст.
ч.1 ст. 185 та 191 КУпАП.

Потерпілий
ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні,
що коли він відмовився підписувати протокол, ОСОБА_1 підійшов до нього і наніс удар ногою
у правий бік. Він відчув різкий біль та хруст і зрозумів, що йому зламано ребро. Він сидів закрившись
руками, а ОСОБА_1 знову наніс йому удар
ногою в бік, а потім ще й руками
складеними в замок по шиї. Після цього ОСОБА_1 запропонував йому вирішити
питання без

4

документів, але
для цього йому необхідно було заплатити по 1000 грн. з кожного затриманого. Він сказав
ОСОБА_1 що йому потрібно з цього питання порадитись з друзями і вийшов.

Згідно
даних протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину з участю
потерпілого ОСОБА_3, останній детально розповів і показав на місці за яких
обставин відбулося його побиття ОСОБА_1, яким чином останній наносив йому удари (т. 2, а. с.
182 - 201 )

Свої
показання ОСОБА_3
підтвердив також і під час очної ставки з обвинуваченим ОСОБА_1 (т. 2, а. с.
203 - 205 )

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що
коли вони після затримання писали пояснення,
ОСОБА_3 покликали у інший кабінет. А коли він через 30-40 хвилин
повернувся, то тримався за ребро і
повідомив, що ОСОБА_1 за залагодження
справи вимагає 3000 грн.

Коли
ОСОБА_1 складав протокол і щодо нього,
то запитав, чи вирішено питання
про 3000 грн.

Аналогічні
показання дав в судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_7

Згідно
висновку судово-медичної експертизи №144 ОСОБА_3 були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки зліва, закритого перелому шостого ребра зліва по
середній під пахвовій лінії з наявністю синця у цій ділянці, синця в ділянці грудної клітки справа, які утворились від дії тупих твердих
предметів, і відносяться до середньої
тяжкості тілесних ушкоджень. ( т. 2,
а.с. 214 - 215 )

Згідно
висновку додаткової судово-медичної експертизи №146, показання дані потерпілим ОСОБА_3 під час
відтворення обстановки та обставин події злочину щодо механізму нанесення йому
тілесних ушкоджень не суперечать даним отриманим під час судово-медичної
експертизи по факту отримання ним тілесних ушкоджень. ( т. 2, а. с.
209)

Таким
чином, показання потерпілого ОСОБА_3 є послідовними
та стабільними, вони узгоджуються з
іншими дослідженими по справі доказами,
а тому сумнівів не викликають.

У
зв'язку з цим судова колегія вважає що суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.
2 ст.
365 КК України, оскільки по
справі доведено, що застосувавши під час
виконання своїх службових обов'язків до потерпілого ОСОБА_3 фізичне
насильство та спричинивши останньому
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
з метою змусити

5

останнього до підписання протоколу про адміністративне

правопорушення, він явно вийшов за межі наданих йому прав та
повноважень і заподіяв при цьому істотну шкоду охоронюваним законом правам
потерпілого.

Призначена
ОСОБА_1 міра покарання відповідає вчиненому та даним про особу винного.

Підстав
для зміни чи скасування вироку та задоволення апеляції засудженого ОСОБА_1 колегія
суддів не вбачає.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Чорнухинського районного суду від 8 червня 2007 року стосовно
ОСОБА_1залишити без змін.