Справа № 1-97/11
В И Р О К

іменем України

25.02.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Будніка І.А.

захисника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, що має середню освіту, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 -

· у вчиненні злочину, передбаченого ч 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, маючи прямий умисел, спрямований на шахрайське заволодіння грошовими коштами належними ОСОБА_3 в розмірі 250 000 доларів США, та корисливі мотиви, користуючись довірою, породженою дружніми стосунками та тривалим знайомством, шляхом повідомлення останній неправдивої інформації щодо своїх дійсних можливостей та намірів по придбанню земельної ділянки в селі Стоянка, Києво-Святошинського району Київської області поблизу автодороги Київ-Житомир, будівництва на придбаній ділянці автозаправної станції і подальшої передачі її частини у власність ОСОБА_3 для ведення спільної підприємницької діяльності, в результаті чого ввела в оману ОСОБА_3, викликавши у неї хибну впевненість у вигідності придбання ділянки і ведення спільної підприємницької діяльності, завдяки чому схилила її до надання грошових коштів за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, пров. Калініна, 14, які ОСОБА_2 отримала двома частинами: першу 15.12.2007 року в розмірі 170 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленому на цю дату - 5,05 гривні за 1 долар США, складає 858 500 гривень, а другу 10.01.2008 року в розмірі 80 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленому на цю дату - 5,05 гривні за 1 долар США, складає 404 000 гривень .

Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_2 своїх зобовязань по придбанню ділянки і будівництва автозаправної станції не виконала, жодних дій, спрямованих на виконання взятих зобовязань не вчинила, грошові кошти не повернула і розпорядилась ними на власний розсуд.

В результаті своїх шахрайських дій ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами належними ОСОБА_3 на загальну суму 1262500 гривень, що на момент вчинення злочину становить особливо великий розмір.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч 4 ст. 190 КК України, визнала повністю і суду пояснила, що з ОСОБА_3 вона познайомилась приблизно у 2006 році і з того часу між ними завязались дружні відносини. Приблизно наприкінці 2007 року у неї виникли особисті фінансові проблеми. Зі слів самої ОСОБА_3 їй стало відомо, що вона продала одну зі своїх земельних ділянок, а також має певні заощадження і тому вирішила позичити в неї кошти в сумі 250 000 доларів США. В подальшому грошові кошти повертати не збиралась та збиралась повернути їх набагато пізніше, ніж обіцяла. Вона розраховувала на дружні стосунки з ОСОБА_3 і на те, що остання не буде вимагати від неї вказані кошти для повернення терміново. Вона вирішила повідомити ОСОБА_3, що збирається придбати земельну ділянку для подальшого будівництва АЗС.

15.12.2007 року вони зустрілись по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, пров. Калініна, 14, де вона розповіла ОСОБА_3 про те, що має бажання придбати з нею земельну ділянку в с. Стоянка, Києво-Святошинського району Київської області, після чого оформити належні документи і збудувати там автозаправну станцію, яку в подальшому оформити у власність на них обох і займатись продажем пального. Вона запевнила ОСОБА_3 в тому, що це являється вигідним і прибутковим бізнесом, що вона має знайомства у колах осіб, які цим займаються і має стартовий капітал та їй не вистачає лише 170 000 доларів США. Також вона сказала, якщо ОСОБА_3 не бажає стати її компаньйоном, то вона знайде швидко іншого. ОСОБА_3 повірила та одразу надала готівкою грошові кошти в сумі 170 000 доларів США. Жодної розписки на той час вона не надавала. Після цього певний час вона повідомляла ОСОБА_3 про те, що займається оформленням документів на придбання земельної ділянки та оформленням документів на автозаправну станцію. Однак, згідно її початкового задуму необхідно було отримати від ОСОБА_3 ще грошові кошти в сумі 80 000 доларів США і вона почала розповідати про те, що наданих нею коштів для відкриття бізнесу не вистачає та необхідно ще 80 000 доларів США. ОСОБА_3 довіряла їй і погодилась надати вказані кошти, які передала їй готівкою за місцем свого проживання 10.01.2008 року.

Після того як пройшло декількох місяців з дня отримання коштів вона переховувалась від зустрічі з ОСОБА_3 та уникала телефонних розмов з нею, при зустрічах, які декілька разів все-таки сталися, повідомляла, що займається відкриттям заправної станції і її грошові кошти вкладені у справу. В квітні 2008 року ОСОБА_3 почала підозрювати, що вона її ошукала і змусила її 29 квітня 2008 року приїхати до неї по місцю проживання, де вона написала розписку на отримання вказаних грошових коштів в сумі 250 000 доларів США. Весь час надалі вона обіцяла повернути їй кошти, однак, в звязку з фінансовими ускладненнями і іншими особистими проблемами знайти роботу не змогла.

Отримані від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 250 000 доларів США витратила на власні потреби, а саме: основне погашення грошового боргу, харчування, сплата комунальних послуг, вона та її сімя жила на вказані кошти два роки, також її батько тяжко хворий, так як являвся ліквідатором аварії на ЧАЕС і певна частина даних коштів пішла на придбання лікарських засобів для нього.

За період часу з моменту позики грошових коштів у ОСОБА_3 вона повернула їй кошти в сумі біля 10 000 гривень

Крім повного визнання вини підсудною ОСОБА_2, її вина у вчиненні злочину, повністю підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_3, яка суду пояснила, що в останніх місяцях 2007 року її знайома ОСОБА_4 познайомила її з ОСОБА_2, та порадила завязати з останньою стосунки з метою організації спільного бізнесу, так як їй було відомо що ОСОБА_2 хоче займатись бізнесом, повязаним з торгівлею пальним. Вона вирішила прислухатись до порад ОСОБА_4 з метою вигідного вкладення грошових коштів, так як в неї були грошові кошти в сумі 250 000 доларів США, з яких 130 000 доларів США нею було отримано від продажу земельної ділянки, належної раніше її матері, а решта були її особисті заощадження. Вона познайомилась з ОСОБА_2, їхнє спілкування через певний проміжок часу переросло в дружні стосунки. Одного разу вона повідомила ОСОБА_2, що має певні заощадження і бажає їх вигідно вкласти, а остання, в свою чергу, повідомила, що має на меті відкрити бізнес по продажу нафтопродуктів, а саме: відкрити автозаправну станцію і якраз шукає компаньйона для даного бізнесу. На той час між ними вже були дружні і довірительні стосунки. В подальшому напротязі місяця ОСОБА_2 приїздила до неї та розповідала про її плани по будівництву автозаправної станції в районі с. Стоянка неподалік автодороги Київ -Житомир та пропонувала стати співвласником. В один із днів, а саме 15 грудня 2007 року ОСОБА_2 в черговий раз приїхала до неї додому за адресою: Києво-Святошинський район, село Білогородка, провулок Калініна, 14 і остаточно переконала її у вигідності бізнесу по торгівлі нафтопродуктами. В звязку з цим вона передала їй гроші в сумі 170 000 доларів США без будь-якої розписки, так як згідно обіцянок ОСОБА_2 вона повинна була стати співвласником автозаправної станції в рівних частках. Приблизно через 4-5 днів ОСОБА_2 в черговий раз приїхала до неї по місцю проживання, в розмові повідомила, що вказаної суми грошей їй не вистачає, бо вже витратила їх на придбання будівельних матеріалів для будівництва АЗС і оформлення документів на її будівництво, після чого попросила її вкласти в спільну справу ще 80 000 доларів США. Довіряючи ОСОБА_2, вона передала їй по місцю свого проживання 10.01.2008 року ще грошові кошти в сумі 80 000 доларів США. При передачі грошей ОСОБА_2 була присутня її мати ОСОБА_5, а при розмовах про будівництво автозаправної станції був присутній її співмешканець ОСОБА_6. В подальшому ОСОБА_2 почала ухилятись від розмов про будівництво АЗС, їй це стало підозрілим та вона, злякавшись такої її поведінки, почала переживати за долю грошей, переданих ОСОБА_2 і почала просити повернути її кошти. Весь цей час ОСОБА_2В, повідомляла, що грошові кошти вкладені в придбання земельної ділянки і купівлю будівельних матеріалів. Через деякий час ОСОБА_2 продала належний їй будинок в с. Бобриця, Києво-Святошинського району і виїхала до Черкаської області. В подальшому вони спілкувались лише по телефону, в розмові ОСОБА_2 просила не звертатись до міліції і обіцяла повернути весь борг, але на зустрічі не зявлялась. В подальшому ОСОБА_2 запросила її в гості до Черкас, приїхавши туди, вона поспілкувалась з ОСОБА_2, а та в черговий раз пообіцяла повернути борг, але через деякий час та просила зачекати. В останніх числах березня 2008 року ОСОБА_2 в черговий раз зателефонувала і в розмові пообіцяла повернути борг, а вона, в свою чергу, поросила написати розписку про отримання грошових коштів. В подальшому приблизно 29 квітня 2008 року ОСОБА_2, приїхавши до неї по місцю проживання, без будь-якого примушування самостійно написала розписку про отримання нею грошових коштів в сумі 250 000 доларів США, як гарантію повернення нею грошових коштів;

- показами свідка ОСОБА_5, яка суду пояснила, що ОСОБА_2 приблизно з 2006 року мала дружні відносини з її дочкою ОСОБА_3, в звязку з чим часто перебувала у них по місцю проживання. ОСОБА_2 було достовірно відомо, що у її дочки маються певні заощадження, а також про те, що вони в середині 2005 року продали земельну ділянку, належну їй, яка розташована в с. Білогородка приблизно за 140 000 доларів США. Договору купівлі-продажу даної ділянки не збереглось. Вона також неодноразово чула, що ОСОБА_2 повідомляла дочці, що має бажання придбати земельну ділянку, на якій збудувати автозаправну станцію і займатись торгівлею нафтопродуктами, однак, для цього їй необхідний компаньйон, який вкладе у цей бізнес певну суму коштів. Вона запевняла, що бізнес має бути прибутковим і швидко окупити капіталовкладення. Дані розмови вона чула випадково, оскільки в її присутності ОСОБА_2 про свої задуми не говорила, в звязку з цим більш детально розповісти про дані факти не може. Також їй відомо, що її дочка довіряла ОСОБА_7 і вирішила вкласти у даний бізнес певні грошові кошти і в її присутності 15.12.2007 року за адресою: Києво-Святошинський район, село Білогородка, провулок Калініна, 14 дочка передала ОСОБА_2 гроші в сумі 170 000 доларів США без будь-якої розписки, так як згідно обіцянок ОСОБА_2 вона повинна була стати співвласником автозаправної станції в рівних частках. Приблизно через 4-5 днів ОСОБА_2 в черговий раз приїхала до неї по місцю проживання, в розмові повідомила, що вказаної суми грошей їй не вистачає, бо вже витратила їх на придбання будівельних матеріалів для будівництва АЗС і оформлення документів на її будівництво, після чого попросила її дочку вкласти в спільну справу ще 80 000 доларів США. Довіряючи ОСОБА_2, дочка також в її присутності передала ОСОБА_2 по місцю свого проживання 10.01.2008 року ще грошові кошти в сумі 80 000 доларів США.

В подальшому ОСОБА_2 почала ухилятись від розмов про будівництво АЗС і зустрічей з дочкою. Дочка намагалась умовити ОСОБА_2 повернути грошові кошти, однак, це було марно. Крім цього, 29 квітня 2008 року ОСОБА_2 в звязку з постійними проханнями дочки приїхала до них по місцю проживання та без будь-якого примушування самостійно написала розписку в її присутності про отримання нею у дочки грошових коштів в сумі 250 000 доларів США, як гарантію повернення нею грошових коштів;

- показами свідка ОСОБА_6, який суду пояснив, що ОСОБА_3 його співмешканка. В кінці 2007 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 та запропонувала останній бути її компаньйоном по будівництву автозаправної станції. Для цього ОСОБА_3 повинна була надати ОСОБА_2 170 000 доларів США. Він намагався переконати ОСОБА_3, щоб вона не давала кошти ОСОБА_2, але вона з ним не погодилась. 15.12.2007 року за місцем проживання ОСОБА_3, остання передала ОСОБА_2 гроші в сумі 170 000 доларів США. Приблизно через 4-5 днів ОСОБА_2 приїхала до ОСОБА_3 та повідомила, що для будівництва АЗС необхідно ще 80 000 доларів, на що ОСОБА_3 погодилась та передала ОСОБА_2 ще 80 000 доларів США. В подальшому ОСОБА_2 почала уникати зустрічей з ОСОБА_3;

- показами на досудовому слідстві свідка ОСОБА_8, який не зявився в судове засідання з поважних причин і його покази були оголошені в судовому засіданні, що у 2001 році він вирішив переїхати з м. Сміла Черкаської області в Київську область і придбав будинок №7 по вул. Новій с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області з земельною ділянкою за власні заощадження. Ціна на вказаний будинок і длянку на той час становила біля 17 000доларів США. В подальшому, коли у них в сімї виникли фінансові ускладення, які були повязані з тим, що він захворів і не міг працювати, а його дружина і дочка також не мали постійного місця роботи, вн вирішив переїхати назад у м. Сміла Черкаської області і продати їх будинок за адресою: вул. Нова, 7 с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області, що він і зробив 25.04.2008 року, уклавши договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки з ОСОБА_9 ОСОБА_9 він особисто до продажу будинку не знав і познайомився з нею в звязку з продажем будинку по обяві. Вказана особа не являється родичем їх сімї і з нею стосунки не підтримує. За грошові кошти від продажу вказаної земельної ділянки та будинку і була ним придбана квартира в м. Сміла Черкаської обласіт за адресою: АДРЕСА_1. В придбанні вказаної квартири його дочка ОСОБА_2 участі не приймала, грошових коштів на її придбання не надавала та придбанням і оплатою за квартиру займався також виключно він.

Крім того, вину підсудної ОСОБА_2 у вчиненні злочину, повністю підтверджуються докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

- заява потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_2, яка шахрайським способом заволоділа її грошовими коштами в сумі 250 000 доларів США (а.с. 3-4);

- протокол огляду місця події від 22.06.2010 року, обєктом якого являється будинок № 14 по пров. Калініна с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 7);

- довідка, згідно якої ОСОБА_2 по питанню надання земельної ділянки під будівництво АЗС до сільської ради не зверталась, яка підтверджує, що підсудна ввеле в оману потерпілу з приводу будівництва автозаправної станції (а.с. 11);

- протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в ході якої ОСОБА_2 підтримала покази ОСОБА_3 (а.с. 23-25);

- копія розписки ОСОБА_2 про отримання нею в борг у ОСОБА_3 в розмірі 250 000 доларів США, яка підтверджує загальну суму якою заволоділа ОСОБА_2 (а.с. 40);

- довідка, згідно якої вартість 100 доларів США становить 505 грн. станом на 20.12.2007 року (а.с. 64а);

- довідка, згідно якої вартість 100 доларів США становить 505 грн. станом на 20.12.2007 року (а.с. 64б).

Суд визнає, що підсудна ОСОБА_2, потерпіла ОСОБА_3, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 давали правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Суд визнає, що свідок ОСОБА_8 давав правдиві покази в ході досудового слідства, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудної ОСОБА_2 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великому розмірі.

Обставиною, що помякшує покарання підсудної ОСОБА_2, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної ОСОБА_2, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_2, суд, крім обставини, що помякшує її покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину і особу підсудної ОСОБА_2, яка вчинила особливо тяжкий злочин, раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, її батько є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрови 1 категорії, збитки завдані злочином підсудна не відшкодувала, тому з урахуванням обставин справи і даних про особу підсудної, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудній покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч 4 ст. 190 КК України та призначити додакове покарання у вигляді конфіскації майна. При призначенні додаткового покарання суд враховує матеріальний стан підсудної, наявність у неї на утриманні неповнолітньої дитини, тому важає за необхідне конфіскувати ? частину майна. що є власністю підсудної.

Суд визнає, що злочинними діями підсудної ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у грошових коштах, якими заволоділа ОСОБА_2, і ця шкода відповідно до ст. 1166 ЦК України повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тому суд задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 про стягнення з підсудної матеріальної шкоди.

Судові витрати по справі відсутні. Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, що є її власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 25 лютого 2011 року.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на взяття під варту та тримання в СІЗО Управління ДДУ з ПВП в м. Києві, взявши її під варту в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 262 500 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі пятсот) гривень завданої матеріальної шкоди.

Речові докази: ксерокопію розписки ОСОБА_2; ксерокопію Державного акту серії Р 1 № 256407; квитанції № 4677 від 16.08.2008 року, № 2113 від 16.08.2008 року, № 2849 від 18.08.2008 року, № 4525 від 11 липня 2008 року, № 6768 від 08.10.2008 року, що знаходяться при матеріалах справи, - залишити в справі.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілою, захисником, а засудженою в той же термін з моменту вручення їй копії вироку.

СУДДЯ: В.В. Лисенко