Справа № 206/3032/15-к
Провадження № 1-кп/206/124/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" липня 2015 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000368 від 23 лютого 2015 року за обвинуваченням -
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Олександрівки Дніпропетровської області, громадянина України, маючий середньо-спеціальну освіту, працюючого ТОВ "Сафрано групп комірник", розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6
представник потерпілого ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
22.02.2015 року близько 14 години, ОСОБА_3 , знаходився на території домоволодіння колишньої дружини ОСОБА_6 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де на ґрунті раніше особистих, неприязних відносин, між ним та ОСОБА_6 , виникла сварка, в процесі якої у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, в ході сварки, яка відбулась між ними на території зазначеного домоволодіння підійшов до ОСОБА_6 , після чого поваливши її на спину та наніс не менш як два удари кулаками обох рук в область обличчя потерпілої яке ОСОБА_6 намагаючись оборонятися закривала руками, тим самим спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 у вигляді: закритою черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1202-е від 25.03.15 р. за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день); чотирьох синців по задній поверхні правого плеча у нижній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2 та 4 п`ясних кісток в проекції лівого кульшового суглобу, садна по тильній поверхні правої кисті в проекції в проекції проксимальної фаланги 3 пальця, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1202-е від 25.03.15 р. за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав частково, то суд за клопотанням прокурора, підтриманим всіма учасниками судового розгляду, встановив повний порядок розгляду даного кримінального провадження: вважав за необхідне допитати обвинуваченого, потерпілу, неповнолітнього свідка в присутності законного представника психолога та педагога, свідків та дослідити матеріали кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , суду показав, що вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнає частково та пояснив, що 22.02.2015 року о 12 годині зателефонував колишній дружині, потерпілій ОСОБА_6 , та зазначив, що йому потрібен кронштейн, на що остання відповіла, що буде знаходитись вдома. Через деякий час він телефонував потерпілій, але вона не відповідала. Приблизно через дві години він приїхав до будинку АДРЕСА_2 , двері йому не відчиняли. Він смикнув за ручку та вона відкрилась оскільки була закрита на маленький гачок. Потрапивши до будинку він зайшов до кімнати, на стіні якої був розташований кронштейн та почав демонтувати його. Потерпіла забігла до кімнати за ним та не давала йому зняти кронштейн зі стіни та він у відповідь виштовхнув її із кімнати за двері. Демонтувавши кронштейн він намагався вийти із будинку, але потерпіла йому заважала та чиплялась за кронштейн у відповідь на що він її відштовхував. Виходячи із будинку теща перегородила йому вихід та він її також відштовхнув у відповідь на що вона вдарила його дитячими санчатами. Вийшовши на двір сів до автівки та поїхав. Прямих ударів нікому не наносив. Можливо потерпілій і були спричинені якісь тілесні ушкодження, коли він відштовхував її.

Не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме.
Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що 22.02.2015 року о 12 годині їй зателефонував її колишній чоловік обвинувачений ОСОБА_3 , та сказав, що йому треба забрати кронштейн, вона відповіла, що їй незручно розмовляти та поклала слухавку. Обвинувачений ще декілька разів телефонував, але вона не відповідала. Тогож дня близько 14год., на початку 15 год., обвинувачений приїхав за її місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , та ногами стучав у двері, вона не відчиняла. Обвинувачений почав виламувати двері та потрапив у будинок. Потрапивши в будинок він вдарив її матір. Зайшовши до кімнати він почав демонтувати кронштейн. Вона забігла за ним та намагалась заважити йому, на, що він відштовхнув її та зачинив двері в кімнату. В руках у обвинуваченого була дриль. Відчинивши двері вона побачила в руках у обвинуваченого кронштейн та схопилася за нього щоб, обвинувачений його не забрав. В цей час обвинувачений наніс їй удар ногою в живіт та штовхнув. Від поштовху вона впала та він почав наносити удари кулаками обох рук по тулубу та особливо по голові. Намагаючись оборонятись вона закривалася руками. Всі події відбувалися в присутності дітей. Виходячи із двору він вдарив її рукою у живіт. Вона лікувалася у в поліклініці та витратила багато коштів на лікування. ЇЇ колишній чоловік погрожував їй фізичною розправою та наполягав щоб вона забрала заяву по даній справі з міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що 22.02.2015 року знаходилась на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , приїхав обвинувачений та сказав, що йому необхідно потрапити у будинок та забрати кронштейн, вона відповіла що спільне майно, обвинувачений із потерпілою ОСОБА_6 , вже поділили. Вона зайшла до будинку та зачинила двері. Обвинувачений зламавши обидві двері потрапив до будинку. Вона вибігла, щоб покликати когось на допомогу, нікого не знайшовши повернулась до будинку та почула як обвинувачений наносить удари ОСОБА_6 , яка є її донькою. Потім вона відштовхнула обвинуваченого від потерпілої, у відповідь на що обвинувачений вдарив і її. Усі події відбувались у присутності молодшого сина потерпілої. Вона вибігла на вулицю та кликала на допомогу. Коли обвинувачений вийшов з будинку та попрямував до автомобіля, потерпіла намагалась заважити йому сісти до автомобіля у відповідь на що він вдарив її.

Допитаний у судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_9 , у відповідності до ст.354 КПК України суду пояснив, що батьки разом не живуть, в той день батько приїздив до місця їхнього мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , щоб потрапити додому зламав двері та побив матір, він особисто бачив як батько бив матір, кулаками. Обвинувачений без дозволу приїхав до них до дому та відкрутив кронштейн. Мати забороняла йому забирати кронштейн коли вийшов з кімнати він вдарив матір потім вдарив бабусю, а потім вдарив матір ще другий раз на вулиці. Від удару мати впала. Коли батько вийшов з будинку на вулицю мати встала та пішла за ним.

Крім вищезазначеного, вина обвинуваченого ОСОБА_10 , підтверджується дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами, надані стороною обвинувачення, відповідно до ст.23 КПК України, а саме:
- висновок експерта №1202е від 25.03.2015 року відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день); чотирьох синців по задній поверхні правого плеча у нижній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2 та 4 п`ясних кісток в проекції лівого кульшового суглобу, садна по тильній поверхні правої кисті в проекції в проекції проксимальної фаланги 3 пальця, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого твердого предмету (предметів). Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що положення потерпілої могло бути різноманітним та змінювалося. Виявлені тілесні ушкодження є нехарактерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади, тобто можливо і в термін на який указує обстежена та слідчій у постанові (Т.1, а.п. 32-34).
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експеременту, з фототаблицею до нього, від 24.03.2015 року, було проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_6 , в присутності експерта, під час якого остання показала обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т.1, а.п. 37-42).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1206е від 25.03.2015 року у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді: у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч, чотирьох синців по задній поверхні правого плеча у нижній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2 та 4 п`ясних кісток в проекції лівого кульшового суглобу, садна по тильній поверхні правої кисті в проекції в проекції проксимальної фаланги 3 пальця.

Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є нехарактерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту. (т.1 а.п. 47-48).

Також згідно показів сторін кримінального провадження та свідків між потерпілою та обвинуваченим, останнім часом склались неприязні стосунки, які могли сприяти побиттю.
Аналізуючи докази беспосередньо досліджені під час судового розгляду, суд приходить до висновку недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 , в частині нанесення ударів по животу потерпілій ОСОБА_6 , та ця обставина підлягає виключенню із обвинувачення.
Також, суд критично відноситься до показів потерпілої ОСОБА_6 , про нанесення їй ударів обвинуваченим ОСОБА_11 , в живіт, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і вважає їх продиктованими склавшимися взаємовідносинами між колишнім подружжям.
Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини: "Кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту".
Презумпція невинуватості зафіксована у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, зокрема у п.2 ст.14: "Кожен обвинувачений в кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом".
П. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".
Отже, досліджені в сукупності всі здобуті у провадженні докази дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , під час судового розгляду та його часткове невизнання вини за ч.2 ст.125 КК України, як захисно-установчу в суб"єктивно ситуації несприятливій для нього судово-слідчій ситуації.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного: має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо (т.1, а.п. 68), відповідно до характеристики наданої за місцем роботи з ТОВ «Сафрано Груп» характеризується позитивно (т.1, а.п. 69)., на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває(т.1 а.п. 60, 61), раніше не судимий (т.1 а.п.64), не працює, вину у вчинені кримінального правопорушення визнав частково.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_3 , в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст.125 КК України, у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання згідно ст.75 КК України та покладенням обов"язків згідно ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1