Справа № 11-5782007 р. Головуючий
у 1 інстанції Малиш В.В.
- 125 ч.1 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007
року. Колегія суддів судової палати
з кримінальних справ

апеляційного
суду Чернігівської області в складі:

Головуючого -
судді Навозенко Л.С.

суддів -
Зенченко Т.С., Оседача М.М.

з участю -
представника потерпілої ОСОБА_1

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за
апеляціями представника потерпілої ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 в інтересах
засудженої ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженка с. Вищеольчедаїв
Мурованокуриловецького району Вінницької області, мешканка с Черняхівка Ніжинського
району Чернігівської області, громадянка України, із середньою освітою,
пенсіонерка, раніше не судима

засуджена
за ст. 125 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави. У
відповідності до ст. 74 ч.4 КК України звільнена від призначеного судом
покарання.

Стягнуто
з засудженої на користь потерпілої ОСОБА_5 400 грн. у відшкодування моральної
шкоди та 118 грн. 97 коп. матеріальних збитків, а всього 518 грн. 97 коп.

Судом
ОСОБА_4 визнана винною в тому, що 9 липня 2005 року близько 19 години, вона
знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків
схопила потерпілу ОСОБА_5 за руки, штовхнула її на ліжко та нанесла останній
2-3 ударів слухавкою від телефону по голові, чим завдала потерпілій тілесні
ушкодження: у вигляді синців та саден на обличчі, тулубі, обох верхніх
кінцівках, забою м'яких тканин голови, які відносяться до легких тілесних
ушкоджень

Не
погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженої подала
апеляцію, в якій вказує, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляції зводяться до того, що висновок суду про винуватість ОСОБА_4 у
вчиненні злочину не підтверджений матеріалами справи. Постановляючи вирок, суд
не вказав чому саме визнав одні докази достовірними і поклав їх в основу
вироку, а інші докази визнав недостовірними і відкинув їх. Суд обґрунтував свої
висновки тільки на частині показань потерпілої ОСОБА_5, які вона давала під час
судового слідства, відкинувши інші належні докази по справі. Суд не врахував певні
неузгодженості та протиріччя в показаннях самої потерпілої, які ставили під
сумнів нанесення їй тілесних ушкоджень засудженою, оскільки сама потерпіла в
поясненнях від 9 липня 2005 року зазначала, що її били та драпали, тобто
декілька осіб, а під час судового слідства заявила, що не знає звідки взялися
ушкодження на грудях. Крім того, у своїх показаннях потерпіла так і не
визначилася із долею свого батька, одразу вона зазначала, що він був свідком
нанесення їй тілесних ушкоджень, пізніше, що він сам бив її матір, яка
знаходилася поруч неї, а під час судового слідства взагалі заявила, що батька в
цей час не було вдома. За таких обставин, виникає одне запитання хто ж наніс
потерпілій тілесні ушкодження? Висновок судово-медичної експертизи № 1139 від
16.05.2007 року підтверджує, що тілесні ушкодження могли утворитися і при
падінні та самопричиненні. Вказані розбіжності ставлять під сумнів висновок
суду щодо доведеності вини ОСОБА_4 Посилання у вироку суду на те, що вина
засудженої стверджується поясненнями свідка ОСОБА_6, є неприпустимими, оскільки
вона не була свідком обставин нанесення тілесних ушкоджень і їй стало відомо
про це лише зі слів потерпілої. Посилаючись на зазначені обставини, захисник
просить вирок відносно ОСОБА_4 скасувати, справу закрити за недоведеністю
участі засудженої у вчиненні злочину.

В
апеляції представника потерпілої ОСОБА_2 ставиться питання щодо зміни вироку
суду в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Апелянт зазначає,
що суд безпідставно відмовив у стягненні із засудженої вартості телефонного
апарату в сумі 247 грн.50 коп. так, як внаслідок злочинних дій зі сторони
ОСОБА_4 телефон втратив свій естетичний вигляд і не міг бути придатним для
використання його за призначенням. Крім того, суд першої інстанції не оцінив показань
щодо моральних переживань неповнолітньої її дочки ОСОБА_7. На протязі двох
років дочка нервувалася, втратила сон, знаходилася у депресії. Постійні
запитання однокласників, знайомих, та сусідів, які перепитували про рух справи усугубив і без того тяжкий
морально-емоційний стан доньки.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення представника потерпілої ОСОБА_1 щодо
задоволення апеляції та про відмову у задоволенні апеляції захисника в
інтересах засудженої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи

апеляцій,
колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину за обставин, встановлених
судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому
порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у
вироку суду.

Твердження
захисника засудженої про те, що ОСОБА_4 не вчиняла злочин, за який засуджена,
позбавлені підстав.

Як видно
із матеріалів кримінальної справи, суд відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону дослідив всі докази і давши їм оцінку
обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілої, засудженої та
висновки експертиз.

Суд
дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у заподіянні легких
тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 За цим обвинуваченням суд повно і
всебічно перевірив зібрані у справі докази. У вироку з належною мотивацією
наведено достатньо доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4

Дії
засудженої відповідно до встановлених фактичних обставин правильно
кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Вирок відповідає
вимогам статей 323, 327, 334 КПК України.

Доводи
засудженої ОСОБА_4 проте, що вона потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не
заподіювала спростовуються показами потерпілої.

Як
вбачається з матеріалів справи, 9 липня 2005 року ОСОБА_2 звернулася із заявою
до начальника міського відділу внутрішніх справ м. Чернігова щодо прийняття
заходів до свого чоловіка ОСОБА_8 та його сестри ОСОБА_4, які 9 липня 2005 року
за її місцем мешкання нанесли тілесні ушкодження їй та неповнолітній дочки
ОСОБА_7. Згідно пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які були відібрані у них в цей же
день працівником міліції підтверджено обставини спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_4, саме телефонною
слухавкою по голові неповнолітній ОСОБА_5.

На
підставі направлення чергового ДМВ ОСОБА_5 була оглянута судово-медичним
експертом і згідно акту судово-медичного дослідження № 1467 від 11.07.2005 року
у неї малися тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на обличчі, тулубі,
обох верхніх кінцівок, забою м'яких тканин голови, які

могли утворитися 9 липня 2005 року від дії тупих предметів і
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Пояснення
потерпіла ОСОБА_5 про спричинення їй тілесних ушкоджень тіткою ОСОБА_4 давала
послідовно, із перших пояснень вона підтверджувала, що саме ОСОБА_4 наносила їй
удари телефонною слухавкою по голові. Не можна погодитися з доводами захисника,
що суд не врахував певні неузгодженості та протиріччя в показаннях самої
потерпілої, які ставили під сумнів нанесення їй тілесних ушкоджень засудженою.
Під час перевірки працівниками міліції заяви матері Колєгової, потерпіла дочка
ОСОБА_7 викривала ОСОБА_4 у заподіянні їй тілесних ушкоджень, саме 9 липня 2005
року.

Засуджена
ОСОБА_4 категорично заперечувала, що 9 липня 2005 року побила свою племінницю,
вказуючи, що знаходячись в квартирі свого брата між нею та ОСОБА_2 виникла
сварка. Тілесних ушкоджень вона ОСОБА_7 не наносила, хоча пояснити їхнє
походження ніяким чином не змогла.

Судом
була призначена судово-медична експертиза. Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 1139 від 16.05.2007 року у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у
вигляді синців та саден на обличчі, тулубу, обох верхніх кінцівок, забою м'яких
тканин голови, які могли утворитися 9 липня 2005 року від дії тупих предметів і
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження
найбільш ймовірно могли утворитися від ударів слухавкою від телефону по голові
і мало ймовірно при падінні та самопричиненні (а. с. 76-78).

Доводи
сторони захисту, що висновком судово-медичної експертизи № 1139 від 16.05.2007
року підтверджено, що тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитися і при
падінні та самопричиненні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме
зазначений висновок підтверджує механізм спричинення тілесних ушкоджень
потерпілій найбільш ймовірно від ударів слухавкою від телефону по голові.

Не
можуть братися до уваги твердження апелянта щодо невизначеності долі батька потерпілої,
яка відносно нього зазначала , що він був свідком нанесення їй тілесних
ушкоджень, пізніше, що - він сам бив її матір, а під час судового слідства
заявила, що батька в квартирі не було. У даному випадку, потерпіла просила
притягнути до кримінальної відповідальності свою тітку ОСОБА_4, яка спричинила
їй тілесні ушкодження. Батько потерпілої ОСОБА_5 ніяких протиправних дій 9
липня 2005 року щодо неї не здійснював, а тому доводи захисника щодо
встановлення місця перебування батька не мають по цій справі ніякого
відношення.

Твердження
засудженої про її непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень, суд
обґрунтовано визнав як спосіб захисту.

Аналіз
приведених доказів взятих в їх сукупності, дав підстави суду зробити правильний
висновок про винність ОСОБА_4 в заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій
ОСОБА_5

Колегія
суддів не може погодитися з доводами апеляції представника потерпілої ОСОБА_2
щодо неправильного визначення місцевим судом розміру матеріальної та моральної
шкоди, яка була стягнена із засудженої на користь її дочки.

При
вирішенні цивільного позову про стягнення із засудженої матеріальної шкоди у
розмірі 366 грн.47 коп., суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку
щодо часткового задоволення позову в сумі 118 грн.97 коп., оскільки дані
витрати для придбання ліків підтверджені документами, а саме фіскальними
чеками.

Не можна
погодитися з доводами апеляції щодо безпідставної відмови судом у стягненні із
засудженої вартості телефонного апарату в сумі 247 грн.50 коп.. Як вбачається з
матеріалів справи, телефонний апарат був придбаний 14 серпня 2000 року, що
підтверджується довідкою про вартість телефону при його купівлі (а. с. 48),
події сталися 9 липня 2005 року, коли був пошкоджений телефон. Відповідно до
чинного цивільного законодавства, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається до реальної вартості втраченого майна. Потерпілою не
була проведена товарознавча експертиза щодо визначення реальної вартості
телефонного апарату, а тому суд на законних підставах стягнув з засудженої лише
витрати пов'язані з придбанням ліків.

Вимоги
потерпілої про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду у розмірі
10000 гривень із засудженої, є завищеними. Суд першої інстанції, урахував
характер та обсяг заподіяних засудженою моральних та фізичних страждань
потерпілій, ступінь вини засудженої ОСОБА_4, інші обставини та виходячи з
принципу розумності і справедливості стягнув із ОСОБА_4 на користь потерпілої
400 грн. у відшкодування моральної шкоди. А тому, колегія суддів прийшла до
висновку, що суд визначив розмір моральної шкоди правильно.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування або
зміну вироку, перевіркою матеріалів
справи не встановлено.

У межах
доводів апеляцій рішення суду є законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст.
365, 366, 379 КПК України,
колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляції
представника потерпілої ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженої
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 22 травня 2007 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.