У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Мороза М.А.,

прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 11 січня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника Генерального прокурора України на вирок
Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2006 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

не
судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 368 КК
України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні
посади, посади представника влади, а також посади пов'язані з
організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками на 2
роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

В апеляційному порядку справа не
переглядалася.

Згідно
вироку суду, ОСОБА_1. засуджено за те, що він, будучи службовою особою -
ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав від ОСОБА_2. хабар у сумі 200 доларів США за надання в
оренду приміщення столярного цеху приватному підприємцю ОСОБА_3.

У
касаційному поданні прокурор, не оспорюючи юридичної оцінки та кваліфікації дій, скоєного
ОСОБА_1., злочину, просить вирок
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд
у зв'язку із неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості. Зазначає, що суд, всупереч вимогам
ст. 77 КК України, звільнив ОСОБА_1. від відбування і додаткового покарання,
хоча такого звільнення ст. 75 КК України не передбачає.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Висновки суду про винність ОСОБА_1. у вчиненні зазначених у вироку дій
ґрунтуються на сукупності доказів, належним чином досліджених і оцінених судом,
що не оспорюється й у поданні.

Разом із тим, при призначенні покарання засудженому суд допустив порушення
кримінального закону.

Суд, призначивши засудженому основне, а також додаткове покарання у виді
позбавлення права обіймати відповідні посади, при звільненні ОСОБА_1. від
покарання на підставі ст. 75 КК України, звільнив його як від основного так і
від додаткового покарання.

Однак, таке рішення суду суперечить вимогам кримінального закону, оскільки,
як убачається зі змісту ст. 75 КК України вказана стаття наводить виключний
перелік видів покарання, до яких може бути застосовано звільнення від
покарання, і додаткових видів покарання в ній не зазначено.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 24жовтня 2003 року “Про практику призначення
судами кримінального покарання”, додаткові покарання підлягають реальному
виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Отже, додаткове покарання підлягає виконанню і звільнити від нього суд може
лише на підставі ст. 69 КК України.

Враховуючи наведене, доводи касаційного подання є слушними, а тому вирок
підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно усунути зазначені
недоліки і відповідно до вимог закону
прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання
заступника Генерального прокурора задовольнити.

Вирок
Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 березня 2006 року щодо ОСОБА_1 у частині призначеного покарання скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

судді:

Верещак В.М. Лавренюк М.Ю.
Мороз М.А.