Справа
№1-14/07
В И Р О К

І М Е
Н Е М У К Р А
Ї Н И

28
грудня 2007 року
Знам”янський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі:

головуючого судді
Шевцової Н.В.

при
секретарі
Дуніній А.Г.

за участю
прокурора
Мазія Д.В.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Знам'янка кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженеця
сел.Знам'янка Знам'янського району, громадянина України, росіянина, освіта
середньо-спеціальна, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,
військовозобов'язаного, працюючого дільничним інспектором Знам'янського МРВ
України в Кіровоградській області, раніше не судимого, проживаючогоАДРЕСА_1

за ч. 1 ст.190, ч. 3 ст. 364 КК
України, -

В
С Т А
Н О В
И В:

Підсудний ОСОБА_1 являючись службовою особою, яка
постійно здійснює функції представника влади - дільничним інспектором міліції
відділення дільничних інспекторів міліції громадської безпеки Знам'янського МРВ
УМВС України в Кіровоградській області, маючи спеціальне звання - старший
лейтенант міліції, скоїв заволодіння
чужим майном шляхом обману та зловживання службовим становищем, тобто умисне, з
корисливих мотивів використання службового становища всупереч інтересам служби,
яке заподіяло істотну шкоду державним інтересам, вчинене працівником
правоохоронного органу за наступних
обставин.

На підставі
наказу начальника УМВС України в
Кіровоградській області № 117 о/с від 18.03.2003 року ОСОБА_1 працює на посаді
дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції
громадської безпеки Знам'янського МРВ УМВС України в Кіровоградській області.
На підставі п.3,4 ч.1 ст.10 Закону «Про міліцію», п. 2.5,6.9 Функціональних
обов'язків дільничного інспектора міліції, затверджених начальником
Знам'янського МРВ УМВС України в області 08.05.2005 р., на ОСОБА_1 покладена організація відповідно до
законодавства України розгляду і вирішення звернень громадян, які надходять для
виконання службі дільничних інспекторів міліції, а також проведення дізнання у
межах, визначених кримінально-процесуальним законодавством. На підставі наказу
№ 102 від 20.05.2005 року начальника Знам'янського МРВ УМВС України в області
ОСОБА_1 закріплений за дільницями обслуговування Знам'янського району, а саме,
сел.Знам'янка та сел.Водяне.

30.10.2005
р. у домоволодінні, в якому мешкав ОСОБА_3 за адресоюАДРЕСА_2, ОСОБА_3, його
співмешканка ОСОБА_4, які святкували річницю спільного життя, та інші присутні
нанесли ОСОБА_5 тілесні ушкодження та принижували його людську честь та
гідність, внаслідок чого 31.10.2005 р. ОСОБА_5звернувся з відповідною

2

заявою до
Знам'янського МРВ УМВС. Проведення перевірки за заявою ОСОБА_5та прийняття
остаточного рішення було доручено
ОСОБА_1

07.11.2005 року ОСОБА_1 прибув на місце роботи ОСОБА_3-
територію Чорноліського лісництва, близько 12.00 год., підізвав ОСОБА_3, та,
маючи на меті заволодіти грошовими коштами у вигляді нібито хабара для начальника за прийняття
рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, обманом повідомив
ОСОБА_3та ОСОБА_4 неправдиві відомості про те, що за скоєне ними передбачене
покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, тобто створив умови, за яких
ОСОБА_3 вимушений був звернутися до
нього з проханням не притягувати його до відповідальності, та за вказану послугу пообіцяти винагороду. На
запитання ОСОБА_3, як вирішити питання щодо непритягнення їх до кримінальної
відповідальності, ОСОБА_1 повідомив, що
від нього особисто прийняття будь-яких рішень не залежить, а для того, щоб
було прийняте рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за
фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5,
ОСОБА_3 повинен принести ОСОБА_1
300 доларів США, нібито для передачі своєму начальнику. При цьому ОСОБА_3
та ОСОБА_4, повірили, що вразі відмови передати ОСОБА_1 начебто для
подальшої передачі начальнику 300 доларів США, вони будуть притягнуті до
кримінальної відповідальності та позбавлені волі на значний термін.

08.11.2005 р.,
близько 9 годин 30 хвилин, продовжуючи злочинні дії, направлені на заволодіння
чужим майном шляхом обману, ОСОБА_1
знову повідомив ОСОБА_3та ОСОБА_4 про те, що за скоєні діяння вони будуть
позбавлені волі строком на 8 років, тобто створив умови, при яких ОСОБА_3 вимушений був погодитися на надання
йому коштів, як він вважав, хабара для
начальника за непритягнення їх до кримінальної відповідальності. За таких
обстави ОСОБА_1, шляхом обману, тобто повідомленням ОСОБА_3неправдивих
відомостей про те, що за прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно нього за фактом побиття
ОСОБА_5необхідно надати іншій службовій
особі, яку він називав начальником, хабар в сумі 300 доларів США, з метою
заволодіти вказаними коштами в сумі 300 доларів, поставив ОСОБА_3 умову
принести йому 300 доларів США у строк до 11.11.2005 р., начебто для передачі
своєму начальнику. При цьому ОСОБА_3, будучи введеним в оману, помиляючись,
повірив ОСОБА_1 та гадав, що йому необхідно через ОСОБА_1 передати хабар його
начальнику.

Наступного дня, тобто 09.11.2005 р., близько 17.00 годин,
ОСОБА_1, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 за результатами судово-медичного
дослідження № 276 від 01.11.2007 року
завдані легкі тілесні ушкодження, що
ОСОБА_5подав заяву про припинення
проведення перевірки за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень і що він за
результатами перевірки заяви ОСОБА_5прийме рішення про відмову в порушенні
кримінальної справи, продовжуючи злочинні дії, направлені на заволодіння чужим
майном в сумі 300 доларів США, шляхом обману, знову неправдиво повідомив ОСОБА_3та ОСОБА_4 про те, що раніше
обумовлену суму грошових коштів необхідно передати йому в строк до 11.11.2005 року.

10.11.2005 р., близько 10.00 години, ОСОБА_1, достовірно
знаючи, що за результатами перевірки заяви ОСОБА_5він прийме рішення про
відмову в порушенні кримінальної справи, продовжуючи злочинні дії, направлені
на заволодіння чужим майном шляхом обману, дізнавшись від ОСОБА_4, що
наступного дня ОСОБА_3 зможе передати
йому частину коштів в сумі близько 700-800 грн., надав ОСОБА_4 номер свого
мобільного телефону для подальшого обумовлення міста та часу передачі вказаних
грошових коштів та пообіцяв їй знищити, після передачі йому раніше обумовленої
суми - 300 доларів США, документи, які, як усвідомлювали ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
свідчать про наявність в їх діях, при нанесенні 30.10.2005 р. тілесних
ушкоджень ОСОБА_5, ознак злочину.

В цей же день, тобто 10.11.2005 р., ОСОБА_1 за
результатами перевірки заяви ОСОБА_5від 31.10.2005 р., прийняв рішення про
відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України.

11.11.2005 р., близько 14 годин 25 хвилин, дільничний
інспектор міліції Знам'янського МРВ УМВС України в Кіровоградській області
ОСОБА_1, знаходячись у заздалегідь

3

обумовленому місті -
кабінеті дільничного інспектора міліції, який розташований в приміщенні
Знам'янської селищної ради за адресою смт.Знам'янка-2, вул.Леніна, 51,
використовуючи службове становище, в
особистих інтересах, з корисливих мотивів, діючи всупереч інтересів служби та
Закону України «Про міліцію», отримав від ОСОБА_3та ОСОБА_4, які про те, що в
порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5від 31.10.2005 р. відмовлено, не
знали, кошти в сумі 900 грн., належні ОСОБА_3., якими незаконно заволодів шляхом обману
та розпорядився на свій розсуд, поклавши їх у кишеню куртки,
безпосередньо після чого був затриманий на місці вчинення злочину працівниками
Служби безпеки України.

Крім
того, працюючи напідставі наказу № 117 о/с від 18.03.2003 року начальника УМВС
України в Кіровоградській області на посаді дільничного інспектора міліції
відділення дільничних інспекторів міліції громадської безпеки Знам'янського МРВ
УМВС України в Кіровоградській області, будучи службовою особою, зловживаючи
своїм службовим становищем, незаконно заволодів чужим майном, а саме грошима в
сумі 900 грн. які належать ОСОБА_3Так,
при проведенні перевірки за
фактом нанесення ОСОБА_5 тілесних
ушкоджень 30.10.2005 року, з метою
заволодіння чужим майном, а саме грошима ОСОБА_3 в сумі 900 грн.,
будучи працівником
правоохоронного органу, зловживаючи своїм службовим становищем,повідомив
ОСОБА_3., що йому необхідно заплатити нібито хабар для свого начальника в сумі
300 доларів США., при цьому ОСОБА_3, достовірно знаючи, що ОСОБА_1 являється
службовою особою та до його повноважень входить проведення перевірки за фактом
побиття ОСОБА_5, приймаючи загрозу бути позбавленим волі на значний строк як
реальну, передав ОСОБА_1 900 грн., як хабар для начальника. Таким чином,
ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів грошовими коштами
ОСОБА_3, якому повідомив, що він передасть вказані кошти як хабар своєму
начальнику за непритягенення ОСОБА_3до кримінальної відповідальності. Такими
діями ОСОБА_1 підірвано авторитет та престиж
міліції, як державного органу виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян, інтереси суспільства і держави від
противоправних посягань, згідно Закону України “Про міліцію”, чим завдано
державним інтересам істотної шкоди.

Підсудний ОСОБА_1 вину в скоєнні злочинів не визнав. Суду
пояснив, що він дійсно взяв у ОСОБА_3 гроші в сумі 900 грн., однак ці гроші він
хотів віддати ОСОБА_5 в рахунок відшкодування шкоди. Так, після отримання
матеріалів за фактом завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, він поїхав додому до
ОСОБА_5, де мав розмову з його дружиною. З розмови він зрозумів, що вона оцінює
суму завданих збитків та тілесні ушкодження, пошкодженні речі, витрати на
лікування, залишений магнітофон в 1500 грн. На прохання ОСОБА_6 він вирішив
допомогти ОСОБА_6 та зробити так, щоб ОСОБА_3 передав їм гроші в сумі 1500 грн.
При цьому він знав, що ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_3, що той віддасть йому дві
машини дров, однак щоб перестрахуватися ще й вирішив просити у ОСОБА_3гроші.
Він говорив ОСОБА_3., що вказану суму, яку він для зручності перевів в долари
США, тобто 300 доларів США, він має
передати начальнику, однак при цьому він мав на увазі, що для нього
потерпілий - це і є начальник. Він
поставив за вимогу принести йому гроші до 11 листопада 2005 року, 11 листопада
2005 року йому зателефонувала співмешканка ОСОБА_3ОСОБА_4, повідомила, що вони
можуть принести частину грошей в сумі 900 грн. В це же день до його службового
кабінету прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_3
передав йому 900 грн., які він перерахував та поклав у кишеню куртки.
Коли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пішли, він вирішив їх
наздогнати та повернути гроші, однак був затриманий робітниками СБУ.
Свої первісні покази про те, що він взяв гроші у ОСОБА_3для того, щоб його
провчити, він давав під психологічним впливом з боку слідчого. Свою вину не
визнає, оскільки хотів допомогти ОСОБА_5, чи розумів це ОСОБА_3 він не знає Не
хотів, щоб ОСОБА_3 вирішував грошові питання безпосередньо з ОСОБА_5, оскільки
останні боялися ОСОБА_3, як раніше судимого.

Не дивлячись на невизнання своєї
вини підсудним ОСОБА_1, його вина доведена дослідженими в судовому засіданні
доказами.

4

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що
30 жовтня 2005 року в домоволодінні, в якому він на той час проживав з ОСОБА_4
під час святкування річниці спільного проживання ОСОБА_5 ним та його гостями були нанесені тілесні
ушкодження. 07 та 08 листопада 2005 року
ОСОБА_1 повідомив йому, що за нанесення тілесних ушкоджень його позбавлять волі
строком на 8 років. Однак за не
притягнення його до кримінальної відповідальності необхідно надати начальнику
300 доларів США. В його присутності
ОСОБА_1 телефонував невідомій особі,
нібито начальнику, доповідав тому про справу щодо побиття ОСОБА_5, тому ОСОБА_3повірив ОСОБА_1, що гроші будуть
передані його начальнику як хабар за непритягнення його до кримінальної відповідальності. Розмову з
ОСОБА_1 вони з ОСОБА_4 записали на
диктофон, який їм надав ОСОБА_7. Він позичив у ОСОБА_7 гроші в сумі 650 грн., добавив 250 грн., відніс в СБУ, де гроші помітили та повернули для
передачі ОСОБА_1 11 листопада 2005 року
після 14 години вони з ОСОБА_4, в сумці якої була відеокамера, прийшли
до службового кабінету ОСОБА_1, віддали
йому 900 грн. При цьому він розумів, що вказані гроші являються хабаром для
начальника, ім'я якого він не знав.
Вважає, що на досудовому слідстві свідок ОСОБА_5 давав неправдиві покази,
оскільки про те, що він зібрав саме 900
грн. з суми, яку вимагав ОСОБА_1, знав лише він та ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що 30 жовтня 2005 року в її домоволодінні були нанесені образи та тілесні
ушкодження ОСОБА_5 Після того, як вони
дізналися, що ОСОБА_5подав заяву в міліцію, вони підійшли до його батька
ОСОБА_5 та домовились про закінчення
перевірки після надання йому двох машин
дров. Приблизно 07 листопада 2005 року
на роботу до ОСОБА_3 в лісництво приїхав
дільничний інспектор ОСОБА_1 та повідомив, що за скоєне вони можуть бути
позбавлені волі строком на 8 років. Також сказав, щоб уникнути притягнення до кримінальної
відповідальності їм необхідно передати ОСОБА_1 300 доларів США, які він в
подальшому повинен передати своєму начальнику. При цьому вона усвідомлювала, що
гроші надаються для начальника ОСОБА_1 у вигляді хабара за не притягнення їх до
кримінальної відповідальності. За порадою ОСОБА_7 вони взяли диктофон, записали
розмову з ОСОБА_1, в якій він ставить строк для передачі грошей до 11.11.2005
року, та повідомили про це в СБУ. ОСОБА_3 відніс до СБУ гроші, частина яких належали йому, частину він
позичив у ОСОБА_7, гроші там помітили та повернули для вручення ОСОБА_1 11
листопада 2005 року після обіду вони прийшли до кабінету дільничного ОСОБА_1 в
приміщенні селищної ради, віддали йому
гроші.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 30 жовтня 2005 року в будинку, де проживали
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були нанесені тілесні ушкодження. 07 листопада 2005
року ОСОБА_3 розповів йому, що ОСОБА_1
повідомив ОСОБА_3., що можна вирішити питання уникнення ним кримінальної
відповідальності, передавши ОСОБА_1 300
доларів США. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3записати розмову на диктофон, для чого
надав йому у користування диктофон. Також ОСОБА_7 порадив ОСОБА_3 звернутись до
СБУ, щоб викрити ОСОБА_1, який вимагав хабар. Для викриття ОСОБА_1 ОСОБА_7
позичив ОСОБА_3650 грн.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9
суду показали, що 11 листопада 2005 року вони були запрошені
працівниками Знам'янського МРВ УСБУ понятим при огляді місця події - кабінету
дільничного інспектора міліції, який знаходиться в Знам'янській селищній раді У
вказаному кабінеті вони бачили
працівника міліції з наручниками на руках, який на пропозицію слідчого піднявся
і сказав, що він ОСОБА_1. На пропозицію слідчого видати гроші та інші
цінності, ОСОБА_1 видав гроші, які
знаходились в кишені кітелю. На всіх купюрах при ультрафіолетовому освітленні
було видно надпис «Хабар УСБУ 11.11.2005».
На долонях рук ОСОБА_1 було видно сліди ультрафіолетового люмінору, який
під дією освітлювача світився ультрафіолетовим блиском. На пропозицію слідчого
ОСОБА_1

5

розповів, що вказані кошти в сумі 900 грн. йому було
вручено ОСОБА_3 Ці гроші він йому передав для того, щоб він припинив справу по
матеріалам перевірки за фактом нанесення тілесних ушкоджень
ОСОБА_5.ОСОБА_1 ОСОБА_3пояснив, що
справа вже припинена і матеріали перевірки знаходяться в Знам'янському МРВ. Гроші у ОСОБА_3він не отримував, а залишив
для того, щоб потім йому їх віддати, проте зробити цього не встиг. Після цього
всі купюри були перераховані слідчим та встановлена сума вилучених з кишені
ОСОБА_1 грошей, у розмірі 900 грн.

Допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
показали, що 30.10.2005 р. у вечірній час в будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 останнім та
іншими гостями були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_5 Після цього ОСОБА_14
чула розмову між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з якої дізналася, що ОСОБА_1 необхідно
заплатити гроші за те, що їх не притягнуть до кримінальної відповідальності.

Свідок
ОСОБА_16, показав, що приблизно 8 листопада 2005 р. близько 10-11 год., зустрів ОСОБА_3, якусь жінку та хлопця на
ім'я ОСОБА_5, приблизно 20 років, яких він знає, оскільки вони живуть в одному
селищі. ОСОБА_3 розповів ОСОБА_16, що він зобов'язується на протязі якогось
часу привезти ОСОБА_5 2 машини дров, про що він написав ОСОБА_5 відповідну
розписку та попросив, щоб ОСОБА_16 поставив підпис на розписці, в якості свідка,
що той і зробив, після чого пішов по своїм справам.

Свідок ОСОБА_17 дав суду аналогічні показання.

Допитаний в
судовому засідання свідок ОСОБА_18пояснив, що працює на посаді начальника Знам'янського МРВ УМВС. Ним як начальником погоджено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи, винесену ОСОБА_1 10 листопада 2005 року за
фактом побиття ОСОБА_5При прийнятті вказаного рішення ОСОБА_1 до нього ні по телефону, ні особисто не звертався, ніяких
консультацій, вказівок, не отримував, питання щодо вирішення питання про непритягнення ОСОБА_3до
кримінальної відповідальності не ставив.

Свідки ОСОБА_19,ОСОБА_20-
заступники начальника Знам'янського МРВ УМВС, дали аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що в жовтні-листопаді 2005 р. на
підставі наказу начальника МРВ тимчасово виконував обов'язки начальника
відділення дільничних інспекторів міліції Знам'янського МРВ УМВС України в
області. Проводячи перевірку заяви
ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_21 з питаннями щодо результатів перевірки не
звертався, про хід перевірки його не повідомляв. Звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_21з
вказаними матеріалами 10.11.05 р. після 15.00 год, для погодження постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи. Оскільки рішення ОСОБА_1 про відмову в
порушенні кримінальної справи було прийнято законно, він погодив постанову.

З протоколу огляду
місця події від 11.11.2005 р.. видно,
що в кабінеті ОСОБА_1 В кині кителю
виявлено грошові кошти в сумі 900 грн. Огляд проводився з відеозаписом, який
оглянутий в судовому засіданні, і з якого видно, що ОСОБА_1 на пропозицію
слідчого поясв, що він дійсно отримав
від ОСОБА_3гроші для того, щоб припинити справу по матерілам перевірки за
фактом побиття ОСОБА_5. Гроші він залишив у себе, щоб потім їх повернути ОСОБА_3., проте не встиг, оскільки був
затриманий працівниками міліції.
(а.с.5-7 т.1).

З відмовного матеріалу № 1591 від 10.11.2005 р.
вбачається, що постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи за фактом побиття ОСОБА_5винесена ОСОБА_1 10
листопада 2005 року. (а.с.23-32 т.1).

Протоколом огляду
предметів - двох відеокасет із записом огляду місця події (а.с.74 т.1)

Прослуханими в судовому засідання аудіокасетами із
записом розмов між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 9-10 листопада 2005 р., листом
УСБУ та стенограмою розмов з аудіокасети, згідно яких ОСОБА_1 ставить перед
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за

6

вимогу передати йому
для подальшої передачі для начальника, ім'я якого не називає (а.с.76-83 т.1).

З матеріалів
проведення оперативних заходів УСБУ в Кіровоградській області вбачається,
що за заявами ОСОБА_3та ОСОБА_4 винесена
постанова про проведення оперативних заходів, оглянуті та описані грошові
кошти, позначено грошові купюри та оброблені спеціальними засобами (а.с.99-123 т.1).

Протоколом огляду предметів - відеокасети із
документуванням отримання хабара ОСОБА_1 (а.с.128 т.1) та з оглянутої в судовому засіданні відеокасети
видно, як ОСОБА_3 передає ОСОБА_1 гроші.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного
ОСОБА_1 в скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння
чужим майном шляхом обману, та ч. 3 ст.
364 КК України - зловживання службовим
становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів використання службовою особою
службового становища всупереч інтересам служби, яке заподіяло істотну шкоду
державним інтересам, скоєне працівником правоохоронного органу - доведена.

Також, беручи до уваги, що згідно
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002
року “Про судову практику у справах про хабарництво” дії службової особи, яка,
одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передачі іншій службовій
особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить
кваліфікувати не за ст. 368 КК, а за відповідними частинами статей 190 і 364 КК
як шахрайство та зловживання владою чи службовим становищем, з огляду на те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_1
підірвано авторитет та престиж міліції, як державного органу виконавчої влади,
який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, інтереси суспільства і
держави від противоправних посягань, згідно Закону України “Про міліцію”, чим
завдано державним інтересам істотної шкоди, суд приходить до висновку, що дії
підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 та ч. 3 ст. 364 КК
України. Суд вважає, що про умисел ОСОБА_1 саме на привласнення
вазних коштів свідчить те, що він ними
розпорядився, поклавши у власну кишеню.

Суд не може
прийняти до уваги пояснення підсудного, про те, що він вирішив допомогти родині
ОСОБА_5 та виконати невласні йому функції по стягненню боргових
зобов'язань в сумі 1500 грн. на користь
ОСОБА_5, оскільки ці покази спростовуються матеріалами справи, показами
потерпілого, свідків, суперечливі та нелогічні. Крім того, сам ОСОБА_1 на протязі досудового та судового
слідства неодноразово змінював свої показання. При допитах на досудовому
слідстві про те, що в нього була домовленість з ОСОБА_6 жодного разу не
пояснював, клопотання про виклик та допит ОСОБА_6 в якості свідка заявив лише
04.12.2007 року. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_1 пояснював, що погодився отримати від ОСОБА_3300 доларів
США, як винагороду за непритягнення до кримінальної відповідальності, оскільки
вважав, що ця сума для ОСОБА_3та ОСОБА_4 нереальна і він таким чином навчить
їх більше не скоювати правопорушень
(а.с.53 т.1). Також спростовані пояснення ОСОБА_1 про те, що він виконував
прохання ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_31500 грн, оскільки ОСОБА_5 боялися
ОСОБА_3, як раніше судимого. Так, сама ОСОБА_6 пояснила, що вона нічого про
ОСОБА_3не знала, вона та її чоловік неодноразово з ним зустрічалися та
спілкувалися з приводу побиття сина та надання в рахунок відшкодування шкоди двох машин дров.

Суд не може прийняти до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки вони суперечать
один одному, нелогічні та непослідовні. Зокрема, згідно показань свідка
ОСОБА_5, даних ним на досудовому
слідстві та оголошених в суді, він
08.11.2005 року в кабінеті ОСОБА_1 попросив того взяти з ОСОБА_3900
грн., оскільки боявся, що ОСОБА_3 не привезе йому дрова. Допитана в судовому
засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що це вона просила ОСОБА_1 допомогти
стягнути з ОСОБА_31500 грн., що вказане прохання відбулося більше місяця після
побиття її сина ОСОБА_5і після того, як ОСОБА_3 завіз їм дрова. Крім того, ці покази спростовуються
показами потерпілого ОСОБА_3, свідка

7

ОСОБА_4, матеріалами аудіозапису розмов ОСОБА_1 з
ОСОБА_3, показами самого ОСОБА_1, який підтвердив, що в розмові з ОСОБА_3
називав особу, якому мають бути передані гроші начальником. При цьому сам
підсудний пояснив, що про те, що гроші
він передасть ОСОБА_5 він не казав. Крім того, з показів підсудного,
потерпілого, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 08.11.2005 року домовився з ОСОБА_3, що
останній надасть ОСОБА_5 дві машини дров взамін за написання заяви про
припинення перевірки. При цьому розмова про відшкодування будь-яких коштів ні в
сумі 900 грн., ні в сумі 1500 грн ні між ким не велася.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує
ступінь суспільної небезпеки скоєних підсудним злочинів, які закон класифікує
як злочин невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин, що він раніше не
судимий, від скоєного злочину не настало
суспільно-небезпечних наслідків, за місцем проживання та роботи
характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які
пом'якшують та обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 судом не
встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_1, особу підсудного,
відсутність обставин, які пом'якшують та обтяжують його покарання, суд вважає,
що виправлення ОСОБА_1 можливе без
ізоляції від суспільства та можливо застосувати до нього вимоги ст. 75 КК
України.

Згідно ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування
покарання з випробуванням призначення додаткового покарання у вигляді
конфіскації майна не передбачено, тому суд
не застосовує до ОСОБА_1 додаткове покарання у вигляді конфіскації мана,
яке передбачене ч. 3 ст. 364 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК
України, суд ,-

З А С
У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 364
КК України та призначити йому покарання
за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 2
(двох) років обмеження волі, за ч. 3 ст. 364 КК України - у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі з
конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних
органах строком на 2 роки.

У відповідності з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_1
покарання у вигляді 5 (п”яти) років
позбавлення волі з конфіскацією майна з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від
відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 77 КК України додаткове покарання
у вигляді конфіскації майна до ОСОБА_1 не застосовувати.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов'язок протягом іспитового строку
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі: аркуш паперу з номером телефону;
матеріали перевірки № 1591 від 10.11.2005 р.; пояснення ОСОБА_5від 31.10.05 р.,
ОСОБА_5від 31.10.05 р., ОСОБА_15 від
07.11.05 р., ОСОБА_7 від 07.11.05 р., ОСОБА_22 від 08.11.05 р.; розписка
ОСОБА_3, які зберігаються у матерілах
справи, дві відеокасети із записом огляду місця події; аудіокасета із записом розмов між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 9-10

8

листопада 2005 року; відеокасета з відеозаписом
оперативно-розшукових заходів по документуванню отримання хабара ОСОБА_1 -
зберігати при кримінальній справі.

Речові докази
гроші в сумі 900 грн., які зберігаються в камері речових доказів
Знам'янської міжрайонної прокуратури - повернути потерпілому ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Кіровоградської області протягом 15-ти діб після його проголошення, а
засудженим - в той же термін, з моменту
отримання копії вироку.

Суддя Знам”янського
міськрайонного суду
Н.В.Шевцова