Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у
складі:

головуючої - судці Малюк Т.О.

при
секретарі Кожухар
О.М.

з участю
прокурора Луценко С. В., розглянувпш у
відкритому судовому засіданні у залі суду в м.
Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з базовою
загальною середньою освітою, не
працюючого, не одруженого, раніше не судимого, - за ст.
122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16
серпня 2007 року близько 20-ї год.
в м. Вознесенську по вул. Корольова підсудний ОСОБА_1 на грунті особистих неприязних відносин
навмисно наніс два удари рукою в область обличчя ОСОБА_2, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні
ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи зі зміщенням
відламків, які відносяться до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Підсудний
ОСОБА_1 винним себе у пред'явленому йому
обвинуваченні як у ході досудового слідства,
так і у судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що 15.08.2007 року його мати ОСОБА_3 пішла у
магазин купити хліба. Повернувшись, вона
розповіла, що біля магазину зустріла
ОСОБА_2, який безпідставно напав на
неї, почав штовхати, ображати нецензурними словами. В той же вечір
він разом з братом ОСОБА_4 пішли до ОСОБА_2,
зустріли його біля сирзаводу. Вони хотіли з ним поговорити, чому він ображав їх матір. ОСОБА_2 почав
відмовлятися, потім приїхали якісь люди
на машині «Москвич» і сказали, щоб не
чіпали ОСОБА_2. Вони з ними посварилися,
трохи побилися, але ніяких
тілесних ушкоджень ніхто не одержав. Наступного дня він разом з братом на таксі
поїхали до ОСОБА_2, щоб поговорити. Разом
з ОСОБА_2 вони приїхали до його матері,
яка в цей час знаходилася у свого знайомого по вул. Корольова. Вони питали ОСОБА_2, чому він ображав його матір. ОСОБА_2 зразу
відмовлявся, а потім зізнався, що ображав його матір. Після цього він наніс
ОСОБА_2 два удари рукою в область обличчя,
після чого відвезли його додому. У вчиненому кається.

Пояснення
підсудного, відповідають фактичним
обставинам справи і ним не оспорюються,
тому у відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України суд вважає можливим не
досліджувати інші докази, оскільки
сторони проти цього не заперечують.

Аналізуючи
викладене, суд вважає, що пред'явлене підсудному ОСОБА_1 обвинувачення доведено у повному обсязі і
його дії, що полягають в умисному
середньої тяжкості тілесному ушкодженні,
що спричинило тривалий розлад здоров'я,
органами досудового слідства правильно кваліфіковано за ст.
122 ч. 1 КК України.

До
обставин, які у відповідності до ст. 66
КК України пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1 , суд відносить визнання ним своєї вини та щире
каяття у вчиненому, те, що він раніше не засуджувався.

Обставин, які згідно зі
ст. 67 КК України обтяжують
покарання підсудного ОСОБА_1 , судом не
виявлено.

Обираючи
покарання підсудному ОСОБА_1 , суд
враховує викладене, його характеристику
з місця проживання і вважає можливим звільнити його від покарання з
випробуванням та покладанням на нього певних обов'язків.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді
обмеження волі строком на 2 /два/ роки. На підставі ст. 75
КК України засудженого ОСОБА_1 від
призначеного покарання звільнити, якщо
він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає передбачені п. п.3
та 4 ст.
76 КК України обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи,
періодично з'являтися в ці органи на реєстрацію.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1 залишити
підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.