Справа № 748/350/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/363/2015
Категорія - ч.2 ст. 407 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000009, за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року,

яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жуківка, Куликівського району Чернігівської області, громадянин України, розлучений, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 407 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п`ятсот десять гривень).

Прокурор не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням від відбуванням покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України встановивши річний іспитовий строк.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи міру покарання, не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його вкрай негативні наслідки у виді підриву бойової підготовки та бойової готовності підрозділу, зниження бойового духу підрозділу, морально-психологічного стану особового складу підрозділу, порушення прав та законних інтересів інших військовослужбовців підрозділу в частині, рівності їх прав та рівності перед законом. Вказує на те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме не була врахована негативна характеристика з останнього місця служби, в якій наголошується на неодноразових фактах самовільного залишення місця служби військовослужбовцем ОСОБА_7 .

Як встановив суд, військовослужбовець за призовом під час мобілізації молодший сержант ОСОБА_7 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 , в АДРЕСА_3 ), діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та 30.12.2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), в яку повернувся 26.01.2015 року, тобто тривалістю більше десяти діб, але не більше місяця.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 свою вину в скоєному визнавав повністю. При цьому, як під час досудового розслідування так і в ході судового розгляду останній в скоєному щиро розкаявся.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного що позитивно характеризується, відповідно до ч.3 ст. 88 КК України є не судимим, не притягувався до адміністративної відповідальності, стан його здоров`я, майновий стан, обставини вчиненого ним злочину.

Прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які його обтяжують.

Колегія суддів погоджується з тим, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для його посилення, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

Доводи прокурора про те, що міра покарання, призначена вироком суду є занадто м`якою суперечить встановленим судом обставинам кримінального провадження, а твердження прокурора про негативну характеристику з місця служби обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та під час судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з м`якістю призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки не вважає обране йому покарання м`яким за пред`явленим обсягом обвинувачення з врахуванням даних про особу обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .