Черкаський районний суд Черкаської
№2320/2589/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року
м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області у складі:

головуючого судді Смоляра
О.А.

при секретарях Ярошенко
А.О., Бондаренко Л.Я., Зарубі Н.М.,

Дарієнко К.О.

за участю прокурора Бордуніс О.П.

захисника ОСОБА_2

представника цивільного

позивача Крайнікової
О.І.

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_4ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Красносільське Комарівського району
Чернігівської області, українця,
громадянина України, освіта вища,
одруженого, працює арбітражним
керуючим, проживає у АДРЕСА_1,
раніше не судимогоу вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 367 та ч. 1 ст. 366 КК
України , судовим слідством суд ,
-ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він
працюючи на посаді ліквідатора ВАТ
"Чигиринагропостач", м. Чигирин,
обіймаючи посаду, пов'язану з
виконанням
адміністративно-господарських
обов'язків на підставі ухвали
господарського суду Черкаської
області № 2 від 21 березня 2006 року по
справі № 14/5087 та ліцензії Міністерства
економіки та з питань Європейської
інтеграції України, серія НОМЕР_2 від
29.03.2005 року, будучи службовою особою,
дії якої пов'язані із здійсненням прав
та обов'язків, якими вона наділена в
силу займаної посади відповідно до
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" № 2343-ІІІ від
14.05.1992 року, неналежно виконуючи свої
службові обов'язки через несумлінне
ставлення до них, маючи при цьому
реальну можливість виконати належним
чином свої службові обов'язки,
передбачені п. п. 3, 6, 12 ч. 1 ст. 25, ч. 1 ст. 26
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", 19 квітня 2006
року незаконно оприбуткував на баланс
ВАТ "Чигиринагропостач" металеву
ємність, власність ВАТ "Черкаська
нафтобаза", об'єм якої згідно висновку
додаткової комплексної судової
будівельно-товарознавчої експертизи
№27 від 30 січня 2008 року становить 50 м,
виявлену ним на території
автозаправної станції № 21 в с.
Медведівка, Чигиринського району, яка
знаходиться на земельній ділянці
площею 0,377 га, яка згідно державного
акту на право постійного користування
земельною ділянкою ЧР 18-52 від 10 вересня
1996 року належить ВАТ "Черкаська
нафтобаза", після чого 02 червня 2006 року
шляхом укладення договору купівлі-
продажу № 1 з ОСОБА_6 здійснив
реалізацію вищевказаної металевої
ємності, й таким чином вирішив юридичну
долю майна без включення його до складу
ліквідаційної маси банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач» в ході його
ліквідаційної процедури та без
погодження реалізації з кредиторами
боржника. Тим самим ОСОБА_4
реалізовував ємність 50 м3, власність
ВАТ «Черкаська нафтобаза», яка була
частиною інженерно-технічної споруди
на АЗС № 21 в с. Медведівка
Чигиринського району, та яка
знаходиться на балансі ВАТ «Черкаська
нафтобаза», призначена для збору
стічних вод та залишків
паливо-мастильних матеріалів, -
дренажної системи, тобто
добросовісному набувачу слід було
вжити заходів по від'єднанню ємності
від самої дренажної системи. ОСОБА_4,
уклавши договір на реалізацію ємності,
тим самим надав згоду на демонтаж її з
дренажної системи, в зв'язку з цим
охоронюваним законом інтересам ВАТ
"Черкаська нафтобаза" було заподіяно
істотну шкоду на суму 20 066,00 гривень, що
в 100 і більше разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів
громадян.

ОСОБА_4 також обвинувачується у тому, що
він, обіймаючи посаду, пов'язану з
виконанням
адміністративно-господарських
обов'язків на підставі ухвали
господарського суду Черкаської
області № 2 від 21 березня 2006 року по
справі № 14/5087 та ліцензії Міністерства
економіки та з питань Європейської
інтеграції України, серія НОМЕР_2 від
29.03.2005 року, будучи службовою особою,
дії якої пов'язані із здійсненням прав
та обов'язків, якими вона наділена в
силу займаної посади відповідно до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» № 2343-ІІІ від
14.05.1992 року, умисно вніс завідомо
неправдиві відомості в додаток № 3,
відомість про реалізацію об'єктів
ліквідаційної маси банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач», до звіту
ліквідатора ВАТ «Чигиринагропостач» №
1306 від 02 жовтня 2007 року, а саме,
зазначив, що ємність, яка була об'єктом
ліквідаційної маси банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач» в кількості 1 шт.
була реалізована 02.06.06 р. за суму 500,00
грн. без проведення торгів згідно
рішення кредиторів, усвідомлюючи те, що
такого рішення кредитори не виносили і
реалізована ним ємність до складу
ліквідаційної маси банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач» кредиторами
включена не була, після чого підписавши
додаток № 3 від свого імені надав його
разом зі звітом ліквідатора ВАТ
«Чигиринагропостач» № 1306 від 02 жовтня
2007 року до Господарського суду
Черкаської області для завершення
процедури банкрутства ВАТ
«Чигиринагропостач».

Під час досудового слідства та в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_4
свою вину у вчиненні інкримінованих
йому злочинів не визнав, вказавши на
відсутність складів злочину в обох
випадках, та показав, що він дійсно був
ліквідатором ВАТ "Чигиринагропостач". В
його завдання входило інвентаризувати
наявне майно банкрута та організувати
його реалізацію з метою погашення
заборгованості банкрута. Зазначив, що
усі дії проводив в суворій
відповідності до чинного
законодавства, виявивши, що ліквідним
майном є автомобіль УАЗ оціночною
вартістю 1500 гривень та будівля
вартістю 156 000 гривень. Шукаючи
додатково ліквідне майно, він також
виявив зариту в землю металеву ємність.
Перевіривши належність цієї ємності,
він встановив, що вона належить
банкруту, тому включив її до
ліквідаційної маси й реалізував за 500
гривень підприємцю ОСОБА_6 Як тоді, так
і зараз є переконаним, що ця ємність
належала банкруту, вказуючи, що інше
жодним чином не підтверджене, а
відомості, указані ним у звіті, чітко
відповідають дійсності.

Категорично заперечив можливість
закриття кримінальної справи за
давністю притягнення особи до
кримінальної відповідальності, за
зміною обстановки чи за будь-якими
іншими обставинами, безкомпромісно
вимагаючи розгляду справи по суті з
постановленням обвинувального чи
виправдального вироку.

Представник ВАТ «Черкаська нафтобаза»
у судовому засіданні висунуте
підсудному обвинувачення підтримала,
заявивши при цьому цивільний позов до
підсудного про відшкодування завданих
збитків у межах суми збитків, яка
указана в обвинувальному висновку по
справі. Цивільний позов був
підтриманий й не визнаний підсудним у
повному обсязі, у зв'язку із
запереченням факту своєї винуватості у
вчиненні інкримінованих злочинів.

Допитані у судовому засіданні свідки
дали наступні показання:

Свідок ОСОБА_7 (начальник Управління
пенсійного фонду України у
Чигиринському районі) в судовому
засіданні показала, що особисто
присутньою на комітеті кредиторів вона
не була. Від імені пенсійного фонду у
комітеті кредиторів брав участь юрист
ОСОБА_21 Зі слів інших осіб вона
пам'ятає, що у банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач» реалізовувався
автомобіль і комплекс будівель. З
приводу резервуару вона нічого не знає.

Свідок ОСОБА_8 (головний бухгалтер ТОВ
«Черкасинафта-2008) у судовому засіданні
показала, що АЗС № 21 у с. Медведівка
Чигиринського району перебувала на
балансі ВАТ «Черкаська нафтобаза» ще з
1996 року. З приводу оформлення права
власності на неї вона нічого не знає.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
показав, що з 1987 по 1990 рік він працював
директором ПМК-203 у с. Медведівка
Чигиринського району. Він знає, що у 1990
році територію сусідньої нафтобази
передали в користування ВАТ «Черкаська
нафтобаза», яка в ході будівництва
заправної станції здійснила монтаж
підземного резервуару для стічних вод,
який і був розритий та розрізаний у
червні 2006 року.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
показав, що працював сторожем ПМК-203 в с.
Медведівка у квітні-серпні 2006 року. Він
бачив як на початку червня 2006 року на
територію АЗС-21 приїхали невідомі люди
й почали оглядати підземну ємність.
Пізніше почалися роботи по її
розрізанню. Невдовзі приїхали
представники з ВАТ «Черкаська
нафтобаза» і наказали припинити
роботи. Показав, що ємність була
розкопана приблизно на чверть, й з неї
встигли відпиляти 3-4 куски.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показав, що по справі банкрутства ВАТ
«Чигиринагропостач» Чигиринський
районний центр зайнятості був визнаний
кредитором, й він представляв центр
зайнятості як юрисконсульт у вказаних
питаннях. Указав, що йому відомо лише
про реалізацію автомобіля і комплексу
будівель банкрута. Щодо металевої
ємності він нічого не знає й про це
ніколи не чув.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні
показав, що у 2006 році він працював
заступником директора ВАТ «Черкаська
нафтобаза». У червні 2006 року їм
повідомили, що на території АЗС-21 у с.
Медведівка невідомі люди розпилюють
підземний металевий резервуар для
стічних вод. Він разом з директором
негайно вирушили туди. На місці люди їм
сказали, що купили цю ємність у
ліквідатора ОСОБА_4, про що є документи.
Вони наказали припинити роботи і
звернулися до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показав, що по справі банкрутства ВАТ
«Чигиринагропостач» Чигиринський РЕМ
був визнаний кредитором, й вона
представляла РЕМ як юрисконсульт у
вказаних питаннях. Указала, що їй
відомо лише про реалізацію автомобіля
і комплексу будівель банкрута. Щодо
металевої ємності вона нічого не знає й
про це ніколи не чула.

Експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні
показав, що він приймав участь у
виготовленні експертного висновку №
36-К від 11 вересня 2008 року додаткової
комплексної судової
будівельно-товарознавчої експертизи
(Т-3, а.с. 131-140). Зазначив, що, оскільки
експертиза була комплексною, її
виконували два експерта, а саме він як
експерт-товарознавець, та ОСОБА_15 як
експерт-будівельник. Указав, що він
самостійно виготовив весь текст
експертного висновку, поставив на
ньому свій підпис і без підпису іншого
експерта передав працівникові
прокуратури Чигиринського району
ОСОБА_22. Щодо подальшої долі висновку
йому нічого не відомо. Звідки на ньому
узявся нібито підпис ОСОБА_15 він не
знає.

Покази декількох свідків були
досліджені судом шляхом їх вивчення з
матеріалів справи, оскільки численні
примусові приводи цих свідків
виявилися безрезультатними.

Свідок ОСОБА_16 на досудовому слідстві
показала, що з 1980 по 1989 рік вона
працювала кладовщиком Медведівської
нафтобази й може сказати, що на
території нафтобази були лише наземні
ємності, а підземних не було (Т-1, а.с. 53).

Свідок ОСОБА_17 на досудовому засіданні
показав, що він працював головним
інженером в Чигиринському
райагропромпостачі, до складу якого
входила нафтобаза в с. Медведівка.
Наприкінці 80-х років минулого століття
цю нафтобазу передали Медведівський
ПМК-203, а пізніше там ВАТ «Черкаська
нафтобаза» спорудило заправну станцію.

Свідок ОСОБА_18 на досудовому слідстві
показала, що з 1964 року вона працювала
бухгалтером Чигиринської
сільгосптехніки. У 1986 році був
створений Чигиринрайаргропромпостач.
Зазначає, що у 1989 році Медведівська
нафтобаза була передана ПМК-203.
Наскільки їй відомо на території
нафтобази підземних ємностей не було. У
липні 2006 року до неї звертався ОСОБА_4 й
розпитував про ємності (Т-1, а.с 56).

Свідок ОСОБА_6 на досудовому слідстві
показав, що у 2006 році він (не пам'ятає
звідки) дізнався про продаж майна
банкрута у с. Медведівка, а саме
металевої ємності. Він подзвонив
ліквідатору ОСОБА_4, вони разом
оглянули ємність, яка була дещо
одкопана, й узгодили купівлю за 500 грн.
Він сплатив гроші, отримав квитанцію
про оплату й прийняв ємність по акту
прийому-передачі (Т-2, а.с. 214-216). Згідно з
договором він узяв на себе зобов'язання
демонтувати ємність. З цією метою він
найняв особу, яка мала її розрізати,
однак він, почавши роботи, не зміг їх
завершити, оскільки завадили
представники ВАТ «Черкаська
нафтобаза» (Т-1, а.с. 60-61).

Свідок ОСОБА_19 на досудовому слідстві
показав, що з 1978 по 1987 рік він працював
директором ПМК-203. Указує, що у 1992 році
на місці колишньої нафтобази ВАТ
«Черкаська нафтобаза» почала
споруджувати заправну станцію. Без
підземного резервуару по збору стічних
вод і нафтопродуктів об'єкт не міг бути
зданий в експлуатацію. Тому вважає, що
викопана ємність належить ВАТ
«Черкаська нафтобаза» (Т-1, а.с. 57).

Свідок ОСОБА_20 на досудовому слідстві
показав, що з 2002 року він працює на
посаді голови правління ВАТ «Черкаська
нафтобаза», на балансі якої є АЗС-21 у с.
Медведівка Чигиринського району. У
червні 2006 року їм повідомили, що на
території АЗС-21 у с.
Медведівка невідомі люди розпилюють
підземний металевий резервуар для
стічних вод. Він разом з заступником
ОСОБА_12 негайно вирушили туди. На місці
люди їм сказали, що купили цю ємність у
ліквідатора ОСОБА_4, про що є документи.
Вони наказали припинити роботи і
звернулися до правоохоронних органів.
Указує, що розрізана ємність є
невід'ємною частиною дренажної системи
АЗС-21, відтак ВАТ «Черкаська нафтобаза»
зазнала збитків (Т-1, а.с. 58).

Експерт ОСОБА_15 на досудовому слідстві
показала, що вона взагалі не приймала
жодної участі у здійсненні експертизи
та виготовленні експертного висновку
№ 36-К від 11 вересня 2008 року додаткової
комплексної судової
будівельно-товарознавчої експертизи
(Т-3, а.с. 131-140). Начебто її підпис на цьому
висновку є грубою підробкою.

Дана обставина також підтвердилась
матеріалами проведеної в ході судового
розгляду почеркознавчої експертизи
№1/978 від 29.10.2013 року згідно висновків
якої підписи від імені експерта ОСОБА_15
на 1-му та 7-му аркушах висновку
додаткової компексної судової
будівельно-технічної експертизи № 36-к
виконані не самою ОСОБА_15, а іншою
особою з наслідуванням дійсного
підпису ОСОБА_15

Заслухавши підсудного, представника
цивільного позивача, свідків,
експертів, детально вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що пред'явлене
ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 1 ст. 367 та ч. 1
ст. 366 КК України не знайшло свого
підтвердження.

На досудовому та судовому слідстві
встановлено факт продажу ОСОБА_4
металевої ємності, проте ці діяння самі
по собі не є злочинними оскільки
інкримінований підсудному за ч. 1 ст. 367
КК України (в редакції станом на
квітень-червень 2006 року) злочин є
злочином з матеріальним складом, для
встановлення об'єктивної сторони якого
необхідним є настання певного
наслідку, а саме завдання істотної
шкоди охоронюваним законом правам,
свободам та інтересам окремих
громадян, або державним чи громадським
інтересам, або інтересам окремих
юридичних осіб, а саме на суму, яка у
понад сто разів перевищує розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян (соціальної пільги). Це
зазначено у примітці № 3 до ст. 364 КК
України в редакції станом на
квітень-червень 2006 року. Тобто станом
на дату вчинення інкримінованого
підсудному злочину для встановлення
його об'єктивної сторони в частині
завданого наслідку мінімально
необхідною сумою збитків є 17 500 грн. (175
грн. соціальної пільги на 2006 рік * 100).

Покладена в основу обвинувачення за ч. 1
ст. 367 КК України в останній його
редакції сума збитків у розмірі 20 066,00
гривень була узята стороною
обвинувачення з висновку комплексної
судової будівельно-товарознавчої
експертизи № 36-к від 11 вересня 2008 року
(Т-3, а.с. 131-140). Даний доказ не є
допустимим доказом оскільки експерт
ОСОБА_15 незважаючи на те, що її
прізвище як експерта указане в цьому
висновку, ніякої участі при проведенні
експертизи не приймала, її підпис на
висновку сфальшований.

За клопотанням прокурора по справі
була призначена і проведена повторна,
комплексна судова
будівельно-товарознавча експертиза
проведення якої було доручене фахівцям
Київського наукового-дослідного
інституту судових експертиз у м. Києві
(Т-5, а.с. 340-341). Керівництво указаного
інституту самостійно передало
проведення цієї експертизи у Черкаське
відділення указаного інституту,
мотивуючи тим, що експертизу необхідно
проводити найближче до місця
знаходження об'єкта, який підлягає
експертизі (Т-6, а.с. 1). За результатами
експертизи інші експерти виготовили
висновки № 784-ТЗ від 14 грудня 2011 року
(Т-6, а.с. 6-23) та висновок № 785/946-БТ від 10
лютого 2012 року (Т-6, а.с. 26-48). За
результатами указаних висновків
розмір збитків внаслідок пошкодження
резервуару становить 8300 грн., а
вартість робіт по відновленню
пошкодженої дренажної системи на
момент пошкодження складає 7304 грн. 00
коп., тобто, навіть якщо вважати кошти
по відновленню системи збитками, що
сумнівно, то загальна сума збитків все
одно не складає мінімально необхідної
суми, а становить 15 604 грн. 00 коп. В
судовому засіданні стороною
обвинувачення знов було заявлено
клопотання про проведення ще одної
комплексної судової
будівельно-товарознавчої експертизи,
проте будь яких підстав для цього
прокурором вказано не було.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 відсутній
склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367
КК України в редакції станом на
квітень-червень 2006 року, у зв'язку з
відсутністю об'єктивної сторони
злочину. Це є абсолютно очевидним.

Крім цього, існують суперечності у
питанні того, що на момент реалізації
резервуару його власником була ВАТ
«Черкаська нафтобаза». У матеріалах
справи є свідоцтво, яке датоване 27
листопада 2008 року (Т-5, а.с. 165) й видане на
підставі рішення виконкому
Медведівської сільради Чигиринського
району від 21 листопада 2008 року про те,
що АЗС-21 у с. Медведівка належить ВАТ
«Черкаська нафтобаза». Однак це
свідоцтво датоване листопадом 2008 року
й видане на підставі рішення
Медведівської сільради від 21 листопада
2008 року, тобто через два роки після
інкримінованого підсудному діяння.

Втім у матеріалах справи достатньо
документів, які указують на те, що АЗС-21
у с. Медведівка з 90-х років
минулого століття перебувала на
балансі ВАТ «Черкаська нафтобаза», а
пошкоджена ємність є невід'ємною
частиною дренажної системи АЗС.
Останнє підтверджує
експерт-будівельник у висновку
останньої будівельно-технічної
експертизи (Т-6, а.с. 34), а також це
підтверджується й копіями технічних
документів (Т-5, а.с. 173). Що ж до фактичної
належності всієї АЗС-21 ВАТ «Черкаська
нафтобаза» станом на червень-липень 2006
року, то на це зокрема указують
документи щодо перебування цього майна
на балансі указаного підприємства (Т-1,
а.с. 71; Т-5, а.с. 162-164).

Згідно інвентаризаційного опису (т.1
а.с.206 проведеного на АЗС 21 с. Медведівка
станом на 1.11.2004 року обліковується
дренажна ємкість 50 м.кубічних 1990 року
випуску, відповідно ж до фото таблиці
протоколу огляду місця події від 11.01.2007
року розрита ємність що реалізував
підсудний має табличку із зазначенням
дати її випробування в 1953 році що
виключає можливість її виготовлення в
1990 році, в іншому випадку дана ємкість
була випробувана ще до її виробництва.

В діях ОСОБА_4 також відсутній й склад
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК
України у редакції станом на жовтень 2007
року. Підсудного фактично
обвинувачують у тому, що він вніс
завідомо неправдиві відомості в
додаток № 3, відомість про реалізацію
об'єктів ліквідаційної маси банкрута
ВАТ «Чигиринагропостач», до звіту
ліквідатора ВАТ «Чигиринагропостач» №
1306 від 02 жовтня 2007 року, а саме,
зазначив, що ємність, яка була об'єктом
ліквідаційної маси банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач» в кількості 1 шт.
була реалізована 02.06.06 р. за суму 500,00
грн. без проведення торгів згідно
рішення кредиторів, усвідомлюючи те, що
такого рішення кредитори не виносили і
реалізована ним ємність до складу
ліквідаційної маси банкрута ВАТ
«Чигиринагропостач» кредиторами
включена не була, після чого підписавши
додаток № 3 від свого імені надав його
разом зі звітом ліквідатора ВАТ
«Чигиринагропостач» № 1306 від 02 жовтня
2007 року до Господарського суду
Черкаської області для завершення
процедури банкрутства ВАТ
«Чигиринагропостач».

Викладена в обвинуваченні інформація
не відповідає дійсності. Згідно з
протоколом № 2 засідання комітету
кредиторів у справі № 14/5087 про
банкрутство ВАТ «Чигиринагропостач»
від 06 липня 2006 року (Т-4, а.с. 44) у п.п. «д»
п. 5 резолютивної частини ОСОБА_4 як
ліквідатор був прямо уповноважений
продавати без проведення торгів
першому покупцю майно вартістю нижче
1000 грн. Тобто станом на жовтень 2007 року,
коли він подавав указаний звіт до
Господарського суду Черкаської
області з відповідними даними (Т-4, а.с.
21), він мав відповідне уповноваження
згідно з належним рішенням комітету
кредиторів, про що й зазначив у додатку
№ 3 до вказаного звіту (Т-4, а.с. 31).

З приводу того, що станом на червень 2006
року, коли ОСОБА_4 продав резервуар,
указаного рішення комітету кредиторів
ще не було, адже воно було ухвалене лише
в липні того ж року, підсудному
обвинувачення не висувалося, й цей факт
не може мати вплив на предмет злочину
щодо службового підроблення. Комітет
кредиторів не мав з цього приводу
претензій до ліквідатора, одноголосно
затвердивши 12 жовтня 2007 року його звіт
(Т-5, а.с. 200).

До того ж, відповідно до чинного як у 2006
році, так і на даний час законодавства в
сфері банкрутства арбітражний
керуючий мав і має право без
спеціальної згоди комітету кредиторів
укладати незначні угоди. Закон
зобов'язує арбітражного керуючого
запитувати згоду комітету кредиторів
лише на укладення значних угод (угоди
щодо майна боржника, балансова
вартість якого перевищує 1 % балансової
вартості всіх активів), або ж на
укладення угод, сторонами яких є
заінтересовані особи зі сторони
боржника, керуючого санацією чи
кредиторів (п. 8 ст. 16, ст. 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»). Й в жодному
нормативно-правовому акті не указано,
що така згода має бути обов'язково
попередньою, тобто передувати факту
продажу майна.

Тобто очевидним є той факт, що склавши
та подавши до Господарського суду
Черкаської області у жовтні 2007 року
звіт ліквідатора ВАТ
«Чигиринагропостач» № 1306 з додатком №
3 й указавши в ньому, що «металева
ємність продана без проведення торгів
згідно рішення кредиторів», ОСОБА_4
указав в документі достовірну
інформацію, а саме те, що ємність була
продана; що торги по ній не проводилися;
й що наявним є рішення кредиторів від 06
липня 2006 року про надання згоди на
такий продаж. Той факт, що така згода
комітетом кредиторів була надана вже
після факту продажу, не суперечить
жодним положенням жодного закону, а,
якби й суперечив, то в діях ОСОБА_4 можна
було б вбачати певні порушення
законодавства в сфері банкрутства,
однак аж ніяк не службове підроблення.

Таким чином, щодо обвинувачення за ч. 1
ст. 366 КК України у діях ОСОБА_4
відсутній не лише склад цього злочину в
частині об'єкту (а саме предмету
злочину, тобто відсутні завідомо
неправдиві відомості в документі як
такі), але відсутня й сама подія цього
злочину в принципі.

Крім цього, на даний час арбітражні
керуючі не розглядаються чинним
кримінальним законодавством України
як службові особи. Законом України
від 07.04.2011 р. N 3207-VI про внесення змін до
КК України, арбітражні керуючі
віднесені до складу осіб, що надають
публічні послуги, й стосовно їх
неправомірних дій уведений новий склад
злочину, передбачений ст. 365-2 КК України
«Зловживання повноваженнями особами,
які надають публічні послуги». Однак
цей склад злочину не може бути
інкримінований підсудному взагалі чи
шляхом перекваліфікації його дій
зокрема, оскільки станом на час
вчинення підсудним інкримінованих
йому дій такого злочину чинний на той
час КК України не передбачав.

З огляду на такі зміни у законі про
кримінальну відповідальність можливим
було б розглянути питання про закриття
кримінальної справи у зв'язку зі
звільненням підсудного від
кримінальної відповідальності через
зміну обстановки, пов'язану із втратою
особою суспільної небезпечності, за
умов, якби в діях підсудного на час їх
вчинення встановлювався склад злочину,
й підсудний не заперечував би проти
такого звільнення за нереабілітуючих
підстав. Однак склад обох
інкримінованих підсудному злочинів на
час їх вчинення не підтверджується, й
згоди підсудного на закриття справи за
нереабілітуючих підстав немає, тому
реалізація указаних положень закону є
неможливою.

Враховуючи, що прокурор підтримує
указане обвинувачення, а підсудний
категорично вимагає вирішення справи
по суті, заперечуючи доцільність
звільнення його від кримінальної
відповідальності з будь-яких підстав,
суд вважає необхідним вирішити справу
по суті з постановленням законного і
справедливого вироку.

Суд вважає категорично неможливим
вкотре направляти справу для
проведення додаткового розслідування,
як це вже три рази мало місце в ході
тривалого провадження по справі. Суд
вважає, що всі обставини вчинення
інкримінованих підсудному діянь є
повністю з'ясованими, й в проведенні
жодних додаткових слідчий дій немає
потреби і рації.

Запобіжний захід підсудному у вигляді
підписки про невиїзд необхідно
скасувати з моменту вступу вироку у
законну силу.

Судові витрати по справі за проведення
експертиз (Т-3, а.с. 22; Т-6, а.с. 5 Т7 а.с.243) на
загальну суму 5203 грн. 62 коп. мають бути
віднесені за рахунок держави.

В задоволенні цивільного позову ВАТ
«Черкаська нафтобаза» необхідно
відмовити (Т-1, а.с. 85-86; Т-2, а.с. 63-64). Позов
заявлений цим підприємством саме як
цивільний позов в кримінальній справі,
й свої позовні вимог позивач,
посилаючись на ст. 28 КПК України 1960
року, обґрунтовує тим, що ОСОБА_4,
вчинивши злочин, завдав позивачеві
збитків. З таких підстав цивільний
позов задоволений бути не може,
оскільки винуватість ОСОБА_4 у вчиненні
інкримінованих йому злочинів не
підтвердилася.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_4 (Т-2,
а.с. 126, 128), а саме автомобіль ДЕУ Сенс,
д.н. НОМЕР_1, необхідно скасувати,
оскільки заявлений за наявних підстав
цивільний позов не підлягає
задоволенню.

Речовий доказ, а саме металевий
резервуар, приєднаний постановою
слідчого до матеріалів кримінальної
справи (Т-1, а.с. 196), на підставі п.5ч.1 ст.81
КПК України 1960 року суд вважає
необхідним реалізувати в дохід держави
оскільки ліквідаційна процедура «ВАТ
"Чигиринагропостач» закінчена,
встановити власника резервуару не
виявилось можливим.

Відповідно до ст. 6 КПК України 1960 року,
кримінальну справу не може бути
порушено, а порушена справа підлягає
закриттю: 1) за відсутністю події
злочину; 2) за відсутністю в діянні
складу злочину. Якщо обставини,
зазначені в пунктах 1 і 2 частини першої
цієї статті, виявляються в стадії
судового розгляду, суд доводить
розгляд справи до кінця і постановляє
виправдувальний вирок.

Відповідно до ст. 327 КПК України 1960 року,
виправдувальний вирок постановляється
у випадках, коли не встановлено події
злочину, коли в діянні підсудного немає
складу злочину, а також коли не
доведено участі підсудного у вчиненні
злочину.

Керуючись ст. ст. 6, 327 КПК України 1960
року, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4, обвинуваченого у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1
ст. 367 КК України, виправдати, а
кримінальну справу стосовно нього
закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - підписку про
невиїзд - залишити до вступу вироку в
законну силу.

Судові витрати по справі на загальну
суму 5203 грн. 62 коп віднести за рахунок
держави.

В задоволенні цивільного позову ВАТ
«Черкаська нафтобаза», заявленого до
підсудного з підстав його винуватості
у вчиненні злочину, відмовити, що не
позбавляє права ВАТ «Черкаська
нафтобаза» звернутися до ОСОБА_4 в
порядку цивільного судочинства з
позовом між тими ж сторонами, про той же
предмет, але з інших підстав.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_4, а
саме автомобіль ДЕУ Сенс, д.н. НОМЕР_1,
скасувати з моменту вступу вироку у
законну силу.

Речовий доказ, а саме металевий
резервуар реалізувати в дохід Держави.

На вирок може бути подана апеляція до
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції протягом 15
діб.

Суддя: О. А. Смоляр