АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002004, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно за наступних обставин.

Так, 16 березня 2014 року приблизно о 13 год. 20 хв. ОСОБА_6 зайшов у напівпідвальне приміщення під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , де шляхом декількох сильних ривків на себе відкрив електрощитову, з якої таємно викрав електричний лічильник вартістю 170 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що наявні докази у справі вказують на невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зокрема, зазначає, що відеозапис події від 16.03.2014 підтверджує покази обвинуваченого, про те що в приміщені електрощитової він взяв непідключений, пошкоджений автоматичний електрозапобіжник, а не однофазний лічильник. Також за твердженнями захисника висновок суду про те, що свідок ОСОБА_10 пояснював в суді, що за тиждень до 16.03.2014 особисто бачив електролічильник в електрощитовій будинку № 82-а по вул. Володимирській у м. Києві, не відповідає його ж поясненням в судовому засіданні. Вказує, що суд безпідставно не прийняв до уваги розрахунки про сплату спожитої електроенергії, надані КП «ЖЕО-107 Голосіївського району», які підтверджують, що ЖЕО сплачувало за спожиту в парадному електроенергію не за показниками електролічильника, а за нормами, встановленими електрозбутовою організацією.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, пояснення представника потерпілого, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності, та які докладно викладені у вироку.

Як вбачається з вироку, доводи обвинуваченого про те, що він не викрадав електричний лічильник з електрощитової, оскільки лічильника там взагалі не було, а взяв непридатний для використання автоматичний вимикач, були ретельно перевірені під час судового розгляду та правильно визнані судом необ`єктивними, оскільки спростовуються доказами у кримінальному провадженні, і перевіривши які в апеляційній інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду, що такі твердження обвинуваченого висунуті ним як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Так, свідок ОСОБА_10 , електромонтер КП «ЖЕО-107 Голосіївського району», показав, що 16.03.2014 року він виявив, що в під`їзді будинку АДРЕСА_2 з електрощитової було зірвано замок та викрадено електричний лічильник. Крім того, ним було переглянуто запис з камери відеоспостереження, що була встановлена у цьому ж під`їзді, де відображено як ОСОБА_6 викрав лічильник та сталось електрозамикання. При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , вказаний свідок наполягав, що за тиждень до крадіжки відвідував вказаний об`єкт та особисто бачив встановлений в електрощитовій електричний лічильник. І саме такі показання свідка зафіксовані на технічному носії інформації, приєднаному до матеріалів судового провадження.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 16.03.2014 обвинуваченому, який представився електриком, вона повідомила код для відкриття дверей під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Обвинувачений зайшов до під`їзду, а через декілька хвилин після вибуху, що пролунав з парадного, - швидко вийшов. Зайшовши до під`їзду, вона побачила розкурочену щитову.

Свідок ОСОБА_13 , працівник ТОВ «Оксамит», в суді показав, що знаходячись у приміщенні офісу товариства, розташованому в будинку № 82-а по вул. Володимирській у м. Києві, він на камері відеоспостереження побачив спалах та чоловіка, який щось робив в електричній щитовій, а потім, взявши велику сумку, вийшов з під`їзду. В під`їзді він, свідок, виявив, що щитова була розкурочена, а зі слів електрика, який з`явився на виклик після цієї події, дізнався, що зі щитової було викрадено електричний лічильник.

Згідно даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 16.03.2014, у шафі з електроприладами, що розташована у цокольному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на момент огляду відсутній електричний лічильний (т.1, а.п. 15-21).

Згідно довідок КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» у 1999 році в електрощитовій будинку № 82-а по вул. Володимирській у м. Києві було встановлено лічильник однофазний, який обліковується на балансі цього підприємства, його вартість з урахуванням зносу становить 170 гривень (т.1, а.п. 29, 29.1).

Що стосується доводів захисника в апеляційній скарзі про сплату КП «ЖЕО-107 Голосіївського району» за спожиту у підїзді № 2 будинку АДРЕСА_2 електроенергію за встановленими нормами, а не за показниками електролічильника, то вказана обставина сама по собі не свідчить про відсутність електричного лічильника у цьому під`їзді на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому дій.

Проникнення до електрощитової в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_2 16.03.2014 не заперечується і обвинуваченим ОСОБА_6 . За показаннями обвинуваченого в суді першої інстанції, він зайшов до вказаного приміщення з метою забрати свої інструменти, які залишив в електрощитовій під час роботи електромонтером в ЖЕО, звідки звільнився в серпні 2013 року. Відкривши ривком дверцята електрощитової, він виявив, що підгорає клема автовимикача, розташованого нижче місця, призначеного для розташування електролічильника. Він став усувати цей недолік, і в цей час сталося електрозамикання, від якого він на 1-2 хвилини осліп, після чого підняв з низу шафи викрутку і непрацюючий автовимикач, з якими вийшов з підїзду.

Разом з тим, що стосується тверджень сторони захисту про неможливість вчинення крадіжки електричного лічильника, місцем розташування якого в електрощитовій є лівий верхній кут, через положення рук обвинуваченого, відображеного на відеозапису з камери спостереження, то вони є непереконливими.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції було досліджено протокол огляду місця події від 17.03.2014 (т.1, а.п. 15-21), а також відеозапис з камери відеоспостереження, зафіксований на СD-R диску, що наданий ТОВ «Оксамит» та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні (т.1, а.п. 61.1, 64а, 65).

За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.06.2014, який було досліджено судом першої інстанції, обвинуваченим на місці було вказано на шафу з електроприборами, до якої він проник 16.03.2014. При цьому з фотоілюстрації № 6 до вказаного протоколу вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , враховуючи його зріст, рукою, зігнутою на рівні поясу, вказує на електрощитову, і таке положення руки відповідає місцю підключення електролічильника, відображеному у протоколі огляду місця події від 17.03.2014.

Враховуючи наведені дані протоколу проведення слідчого експерименту, та порівнюючи відображені на фотоілюстрації до протоколу огляду місця події від 17.03.2014 розміри електрощитової, місце, призначене для розташування електричного лічильника, місцезнаходження проводів, що ведуть до лічильника, зі зростом обвинуваченого, який становить 183 см, що підтверджено останнім в суді апеляційної інстанції, а також з місцем розташування камери відеоспостереження над електрощитовою, колегія суддів приходить до висновку, що твердження сторони захисту про неможливість контакту обвинуваченого з електричним лічильником, в тому числі і про неможливість виконання ним дій, пов`язаних зі зняттям лічильника та відключенням від нього проводів, є безпідставними.

Крім того, з відеозапису з камери відеоспостереження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , зайшовши до цокольного приміщення, де розташована електрощитова, відразу за допомогою ліхтарика став оглядати розташовану праворуч від електрощитової шафу з привідчиненими дверцятами, а лише потім підійшов до електрощитової. Відкривши за допомогою фізичної сили двері електрощитової, обвинувачений оглядає її та близько двох хвилин руками вчиняє дії з використанням викрутки, а після виникнення електрозамикання, що призвело до спалаху, відходить від щитової і тут же з викруткою повертається й продовжує виконувати тіж дії та вилучає предмет з електрощитової.

Вказані дії обвинуваченого, їх тривалість та виконання маніпуляцій на рівні розташування електролічильника співмірно з його зростом спростовують доводи останнього про його прибуття до електрощитової лише з наміром забрати свої інструменти та про те, що він лише підкрутив клему в щитовій, яка розташована нижче місця розташування лічильника, а його наступні дії щодо поспішного залишення під`їзду після короткого замикання електромережі вказують про його наміри уникнути викриття у вчиненні крадіжки.

Таким чином, суд першої інстанції ретельно та належним чином дослідив і перевірив всі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі щодо їх належності, допустимості та достатності, і висновки суду, викладені у вироку, всупереч доводам захисника ОСОБА_9 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є правильними.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він, будучи засудженим вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, повторно таємно викрав чуже майно.

Покарання обвинуваченому судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Також суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднав ОСОБА_6 покарання за попереднім вироком, оскільки дане кримінальне правопорушення він вчинив під час іспитового строку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у кримінальному провадженні № 0002004 відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3