Справа № 154/39/15-к Провадження №11-кп/773/193/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.121, ч.2 ст.185 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 5 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, , неодружений , непрацюючий, житель АДРЕСА_1 , судимий: 1. 01.06.2006 р. Іваничівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі; 2. 24.10.2011 р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області від 05.11.2014 р. за ч.1 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,-

засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 8(вісім) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України на 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим остаточно призначено покарання 8(вісім) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Володимир-Волинського міського суду від 5 листопада 2014 року за ч.1 ст.185 КК України три роки позбавлення волі, остаточно визначено до відбування ОСОБА_8 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишено тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком ОСОБА_8 засуджений за те, що в період часу з 18 по 20 серпня 2014 року в нічну пору доби шляхом демонтажу з під`їзної залізничної колії ТзОВ Цукровий завод «Володимирцукор», розташованої в районі вул..Олега Ольжича в м.Володимир-Волинському повторно таємно викрав 41 металеву накладку тину Р-50 вартістю по 115 грн. кожна, чим завдав вказаному товариству майнову шкоду на загальну суму 4715 грн.

Крім того, 15 жовтня 2014 року близько 16 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на території ТзОВ «Агрорпродакс», що розташоване по вул.Центральній,1 в с.Фалемичі Володимир-Волинського району, та маючи вільний доступ до матеріальних цінностей, керуючись корисливим мотивом, повторно таємно викрав 80 кг насіння сої вартістю по 4 грн. 75 коп. за кілограм, чим завдав вказаному товариству майнової шкоди на суму 380 грн.

ОСОБА_8 22 жовтня 2014 року близько 19 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_9 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, умисно наніс один удар кухонним ножем у верхню третину правої половини шиї ОСОБА_9 , заподіявши йому проникаюче колото-різане поранення верхньої третини правої половини шиї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон, безпідставно перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України, не надав належної оцінки ступеню тяжкості, характеру суспільної небезпечності і обставинам вчиненого ОСОБА_8 злочину.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 , суд прийшов до хибного висновку про те, що суду не надано доказів щодо умислу ОСОБА_8 на протиправне заподіяння смерті потерпілому, оскільки судом не враховано, що ОСОБА_8 умисно наніс один удар предметом з колючеріжучими властивостями, схожим за зовнішніми ознаками на кухонний ніж, у верхню третину правої половини шиї ОСОБА_9 , тобто в життєво важливий орган, заподіявши йому проникаюче колото-різане поранення верхньої третини правої половини шиї. Вирок суду побудований на припущеннях.

Прокурор прохає вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий, яким визнати його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання 10 років позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Володимир-Волинського міського суду остаточно призначити покарання 12 років позбавлення волі.

У доповненні та змінах до апеляційної скарги заступник прокурора Волинської області ОСОБА_10 зазначає, що апеляційна скарга прокурора в частині оскарження рішення суду першої інстанції про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України та м`якості призначеного покарання не підтримується. Разом з тим, суд першої інстанції помилково у резолютивній частині вироку не стягнув судові витрати в сумі 589,68 грн. в користь держави із засудженого ОСОБА_8 , а тому в цій частині слід внести доповнення, змінивши вирок суду.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_8 прохає при розгляді провадження врахувати, що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, в нього батьки пенсійного віку, які потребують його підтримки. Прохає вирок суду щодо нього залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу із змінами та доповненнями до неї, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції в основному дотримав вимог кримінального і кримінально-процесуального законодавства. При цьому належним чином дослідив наявні у кримінальному провадженні докази.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України є правильною. Покарання обвинуваченому призначено згідно вимог ст.65 КК України з урахуванням усіх обставин справи.

Разом з тим, в доповненнях та змінах до апеляційної скарги, поданих заступником прокурора Волинської області ОСОБА_11 правильно зазначено, що судом першої інстанції у резолютивній частині вироку не вказано про стягнення судових витрат, чим порушено вимоги ч.2 ст.124 КПК України. Так, дійсно згідно мотивувальної частини вироку з ОСОБА_8 слід стягнути 589,68 грн. судових витрат за проведення під час судового провадження експертиз у той час як у резолютивній частині вироку цього не зазначено, а тому в цій частині слід згідно ст.379 КПК України запропонувати Нововолинському міському суду вирішити питання щодо судових витрат.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 5 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Запропонувати згідно ст.379 КПК України Нововолинському міському суду вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий:
Судді: