Справа
№1-120/2007р.
ВИРОК

іменем України

29 березня 2007
року

Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в
складі: головуючого - судді Бораковського
В.М.

при
секретарі Юзік
Н.В.

з участю
прокурора Марківа
Н.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Стрий справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженця
та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, допризовника,
раніше судимого 01.06.2006р. Стрийським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2 КК України
до 4-х років
позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки, -
за ст. 190 ч.2 КК
України;

встановив:

ОСОБА_1 09.12.2006р. близько 18
год. 00 хв. під приводом допомоги в продажу, шляхом обману та
зловживання довірою отримав від неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., його
мобільний телефон марки "Нокіа 6680"
та зарядний пристрій до нього вартістю 1500 грн., після чого на вул.. Крушельницької в м. Стрию
поблизу Народного Будинку продав вказаний телефон, отримавши за нього 500 грн., які
привласнив.

У судовому засіданні підсудний вину у скоєному злочину визнали повністю,
щиро розкаялися у скоєному, просить суд суворо його не карати.

Вина підсудного, крім особистого визнання, доведена зібраними по справі
доказами, а саме: протоколами явки з повиною (а.с. 7), якими підсудний
визнали повністю свою вину у скоєному злочині;

·
довідкою ПП. ОСОБА_4 від 04.01.2007р. (а.с. 14), відповідно до
якої вартість мобільного телефону марки "Нокіа 6680" станом на
09.12.2006р. становить 1500
грн.; протоколом ставки віч-на-віч від 15.01.2007р. між підсудним та
потерпілим де останній вказав на підсудного, який незаконно шляхом обману
заволодів його мобільним телефоном;

·
показами потерпілого ОСОБА_5, який суду пояснив, що
09.12.2006р. по вул.. Галицькій в м. Стрию він зустрів підсудного, з яким вони
були раніше знайомі. В процесі розмови ОСОБА_1 помітив у нього телефон і
запропонував його продати, на що він погодився. Вони поїхали в центр міста в
ігровий клуб "Ас", де ОСОБА_1 домовився про продаж телефону. Однак,
щоб це зробити він мав принести зарядне і документи на телефон. Після того, як
він приніс документи і зарядне, вони, разом з знайомим підсудного ОСОБА_6,
якого вони зустріли біля ЦУМу, пішли до кафе "Муза". ОСОБА_1, разом
зі своїм знайомим, сказавши йому почекати в стороні, підійшли до одного
чоловіка, показуючи йому телефон. Згодом він помітив як підсудний і його
знайомий почали від нього тікати. Побігши за ними, він кричав, щоб вони
повернулии йому його телефон, однак ;до сьогоднішнього дня телефон не
повернули, і на неодноразові прохання цього не було зроблено;

·
показами свідка ОСОБА_7 (а.с. 23), ОСОБА_8
(а.с.28), які суду пояснили, що воне є однокласниками потерпілого, і 11.12.2006р. він
розповів їм про те, що підсудний забрав цей телефон з метою допомогти йому у
його продажі, однак обдурив його і ні телефон, ні гроші за його продаж не
повернув.

·
показами свідків ОСОБА_9 (а.с. 36), ОСОБА_10 (а.с. 25), які пояснили, що

2

підсудний дійсно
намагався продати мобільний телефон марки "Нокіа 6680";

·
показами свідків ОСОБА_11 (а.с. 30), ОСОБА_12 (а.с. 29), які пояснили, що
09.12.2006р. придбали у підсудного мобільний телефон марки "Нокіа 6680" за 500 грн.

·
Допитаний в якості свідка батько підсудного суду пояснив,
що його син в дитинстві мав травму голови, внаслідок чого у нього заповільнений
розвиток, у школі вчився дуже погано, на роботу його не беруть, оскільки у сина
наявні ознаки відхилинь, що виражається у спілкуванні та у поведінці. На обліку
у психіатра не стоїть, оскільки дружина була категорично проти, кажучи, щоб
люди не говорили про те що він розумово відсталий. На даний час його скеровано
для постановления на облік у
психіатричний кабінет Стрийської МП,
оскільки в період січня-лютого 2007р. син знаходився на лікуванні у 3-му відділенні
Львівської ОК психіатричній лікарні. Просить суд не позбавляти його волі
оскільки він у місцях позбавлення волі не виживе. Просить обрати йому покарання
у виді штрафу, кошти для сплати якого готовий надати підсудному.

Відповідно
до акту №151 від
01.03.2007р. амбулаторної судово-психіатричної експертизи підсудний ОСОБА_1
виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності з
вираженими емоційно-вольовими розладами та порушенням потягів у вигляді
патологічної схильності до азартних ігор. Ступінь даної патології не досягає
рівня психічного захворювання чи недоумства, тому не позбавляє його здатності
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На момент вчинення злочину ОСОБА_1
міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі,
тобто розлади психічної діяльності ОСОБА_1, хоч і не досягли рівня психічного
захворювання, однак значною мірою впливали на адекватну оцінку ситуації, а
значні емоційно-вольові порушення привели до зниження контролю своєї поведінки
та здатності її регулювати. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 на момент вчинення ним злочину, був обмежено осудним, тобто, через
наявний у нього психічний розлад, не був здатним повою мірою усвідомлювати свої
дії та керувати ними.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні
обставинами встановлено, що підсудний заволодів чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою, повторно, при обтяжуючих обставинах, тому його дії слід
кваліфікувати за ст. 190
ч. 2 КК
України.

Призначаючи міру та вид покарання підсудному, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу підсудного, який раніше
судимий, а також те, що підсудній щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю
злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є обмежено осудним,
думку потерпілого та його законного представника, які просять суд суворо його
не карати та не позбавляти його волі, претензій до нього не мають, тому суд
вважає, що підсудним слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у
виді штрафу .

Враховуючи, що підсудній не має хвороби, що становить небезпеку для
здоров'я інших осіб, підстав для застосування до підсудного примусового
лікування не має.

Керуючись: ст.ст.20, 323-324
КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК
України і призначити покарання у виді штрафу у сумі 1000 одну тисячу\
гривень.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 -
підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання
апеляції протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Стрийський
міськрайонний суд Львівської області.