Справа № 11-385/2008 р. Головуючий у І
інстанції - Діденко О.П.
Категорія - ст. 190 ч. 2 КК України. Доповідач - Григор'єва В.Ф.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Чернігівської
судді - Козака В.І.
суддів - Григор'євої В.Ф., Борисенка І.П.
з участю прокурора - Лисуна С.І.
захисника - ОСОБА_2.
засудженої _ ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями захисника
ОСОБА_2. в інтересах засудженої ОСОБА_1. та засудженої ОСОБА_1. на вирок
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2008 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сухополова, Прилуцького району Чернігівської
області, циганка, громадянка України, неодружена, раніше судима: 03 липня 2007 року Чернігівським районним судом Чернігівської
області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.
75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим
строком на 1 рік, непрацююча, зареєстрована в АДРЕСА_1, мешканка АДРЕСА_2,
засуджена за ст. 190 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання,
призначеного за новим вироком ОСОБА_1 приєднано
частково невідбуте покарання за попереднім вироком
Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 03 липня 2007 року - у
вигляді 1 року позбавлення волі і остаточно
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 роки.
Доля речових доказів вирішена відповідно до
вимог ст.81 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_1 визнана винною і засуджена за те, що 24 грудня 2007
року, близько 15 год., прибувши в с. Перебудова, Ніжинського району та маючи
умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою,
повторно, зайшла до будинку АДРЕСА_3, де, доводячи свої злочинні наміри до
кінця, представилась потерпілій ОСОБА_3. соціальним працівником, що не
відповідало дійсності, стала говорити останній, що найближчим часом гроші
будуть мінятися та що їй необхідно переписати купюри, які в неї є в наявності,
тобто діючи шляхом обману та зловживанням довірою, отримала від потерпілої
гроші в сумі 8 000 грн., після чого повідомила їй, що ніби-то гроші є
підробними та що вона їх забере, а наступним днем привезе справжні гроші взамін
підробних, заволодівши таким чином грошима в сумі 8 000 грн., з місця скоєння
злочину зникла, при цьому завдавши останній матеріальної шкоди.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженої
ОСОБА_1. подав апеляцію, в якій не оспорюючи встановлені судом фактичні
обставини справи та кваліфікацію дій підзахисної, просить його змінити, обрати
їй покарання за ст. 190 ч. 2 КК України
в межах мінімальної санкції, передбаченої даною статтею і на підставі ст. 71 КК
України частково приєднати мінімальний строк невідбутої частини покарання за
попереднім вироком, оскільки вважає вирок занадто суворим. Доводи апеляції
зводяться до того, що суд, призначаючи
покарання засудженій, не врахував те, що остання повністю визнала свою
вину, активно сприяла розкриттю даного злочину, добровільно відшкодувала
завдані збитки потерпілій, має лише позитивні характеристики, тяжкий
матеріальний стан, та те, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей,
які потребують сторонньої допомоги.
засуджена ОСОБА_1, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини
справи та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та пом'якшити
призначене покарання, оскільки вважає
його занадто суворим. Звертає увагу на
обставини, які пом'якшують покарання:
щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне
відшкодування завданих збитків, незадовільний матеріальний стан та те, що на її
утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, тяжко хвора мати та брат інвалід,
за якими повинен бути постійний сторонній догляд.
В доповненні до апеляції засуджена
ОСОБА_1, просить вирок суду змінити та
пом'якшити призначене покарання,
застосувавши ст. 69 КК України, оскільки вважає його занадто суворим,
посилаючись на те, що суд не в повній мірі врахував обставини, які пом'якшують
покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне
відшкодування завданих збитків, незадовільний матеріальний стан та те, що на її
утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, тяжко хвора мати та брат - інвалід, за якими повинен бути постійний
Заслухавши доповідача по
справі, захисника ОСОБА_2. в інтересах засудженої ОСОБА_1., пояснення
засудженої, які підтримали свої апеляції і просили їх задовольнити з вказаних у
них підстав, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим,
а апеляції безпідставними, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляції захисника ОСОБА_2.,
в інтересах засудженої ОСОБА_1., та засудженої ОСОБА_1. не підлягають задоволенню
з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, учасники
судового розгляду не заперечували, тому на підставі ст.299ч.3 КПК України судом
було визнано недоцільним дослідження доказів
стосовно фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються.
Висновки суду про винність
засудженої ОСОБА_1. у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин
відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами у справі, яким суд дав належну
оцінку в їх сукупності і взаємозв'язку, і ніким не оспорюються.
Злочинні дії ОСОБА_1.
судом правильно кваліфіковані за ст.190 ч.2 КК України як заволодіння чужим майном, вчинене шляхом обману та
зловживання довірою, вчинене повторно.
Обираючи покарання засудженій, суд у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,
обтяжує покарання, якою є рецидив злочину, а також обставини, які пом'якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування завданої шкоди, особу винної, а саме наявність на утриманні
двох малолітніх дітей її
співмешканця, що вона має працездатний вік, але не працює.
Як вбачається з матеріалів справи та вироку суду, ОСОБА_1 в період
звільнення від відбування покарання з випробуванням на шлях виправлення не
стала та скоїла новий злочин.
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 „ Про
практику призначення судами
кримінального покарання”( зі змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України від 10
грудня 2004 року № 18 ), виходячи з того, що відповідно до ст.75 ч.2, ст.78 ч.3 КК України вчинення протягом
іспитового строку нового злочину є підставою для направлення засудженого для
відбування призначеного покарання.
Покарання ОСОБА_1 судом правильно
визначено в межах санкції ст. 190 ч.2 КК України у виді позбавлення волі та
остаточне покарання призначено у відповідності з вимогами ст. 71 КК України.
Отже, за таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене засудженій
ОСОБА_1 покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження
нових злочинів та не знаходить підстав для задоволення апеляцій щодо
призначення засудженій більш м'якого покарання, оскільки обставини, які
пом'якшують покарання засудженій і які наведені у апеляціях, уже враховані
судом при призначенні покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України,
колегія суддів, -
Апеляції захисника ОСОБА_2. в інтересах засудженої ОСОБА_1. та засудженої ОСОБА_1. залишити без задоволення,
а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня
2008 року щодо ОСОБА_1 - без
Григор'єва В.Ф. Козак В.І. Борисенка І.П.