Справа № 396/737/15-к
Провадження № 1-кп/396/74/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2015 року Новоукраїнський районний суд Кірвоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, непрацюючого, інвалідом не являється, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне правопорушення,-

ОСОБА_3 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
В судовому засіданні встановлено та доведено, що ОСОБА_3 , 01.03.2015 року у нічний час доби, знаходячись на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_8 , та розташоване по АДРЕСА_2 , під час розпиття спиртних напоїв, наніс один удар правою рукою за допомогою ножа, в область живота ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани передньої черевної стінки в ділянці лівого підребір`я, що продовжується в рановий канал по ходу якого мались ушкодження очеревини, петель тонкого кишечника.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 56 від 20.03.2015 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з ушкодженням внутрішніх органів виникли від неменше одного достатнього по силі травматичного контакту з об`єктом, що має колото-ріжучі властивості та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю і дав показання, що відповідають пред`явленому обвинуваченню та в даному вироку, із розміром цивільного позову в частині моральної шкоди погоджується, додатково пояснивши, що ним потерпілому ОСОБА_7 , було відшкодовано матеріальні збитки в розмірі 4500 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Просив суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , пояснив, що матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі, просить задовольнити позов лише в частині стягнення моральної шкоди. Додав, що примирився з обвинувачем ОСОБА_3 , просив суд не позбавляти волі обвинуваченого, так як вважає себе також винним у тому що сталося.
Згідно ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються жодним учасником судового розгляду, оскільки з цим погодилися усі учасники судового розгляду, судом з`ясовано, що усі учасники судового розгляду правильно розуміють такі обставини, сумнівів щодо добровільності їх позиції не виявлено, судом роз`яснено наслідки такого скороченого провадження.
Таким чином, аналізуючи у сукупності всі раніше перелічені досліджені у судовому засіданні докази, які є допустимими, належними, об`єктивними та беззаперечними, суд вважає із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 .
Наявність прямого умислу у діях обвинуваченого на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, настання наслідків та причинного зв`язку між діями винного та отриманими тілесними ушкодженнями потерпілого встановлено доказами, що досліджені судом під час судового слідства та які повністю узгоджуються між собою.
Обставини вчинення діяння, спосіб, кількість ударів, характер та локалізація пошкоджень повністю підтверджує прямий умисел на умисне заподіяння тяжких тілесних пошкоджень.
При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки заподіяного, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, в силу ст.12 КК України даний злочин є тяжким.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття та часткове відшкодування завданих збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, не схильний до створення конфліктних ситуацій, спиртними напоями не зловживає, з однолітками підтримує дружні стосунки, що підтверджується характеристикою виданою Захарівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області за №43 від 31.03.2015 року (а.с.41-43).
Згідно до вимоги ОІТ при УМВД України в Кіровоградскій області за №39/1101 від 12.03.2015 року ОСОБА_3 , раніше не судимий (а.с.51).
Згідно довідки виданої Новоукраїнською ЦРЛ за № 51 від 03.03.2015 року ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с.50).
Згідно довідки виданої Новоукраїнською ЦРЛ за № 59 від 03.03.2015 року ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с.49).
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами від 06.11.2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому, з врахуванням даних обставин справи, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки, не заперечує відшкодовувати завдані моральні збитки, раніше не судимий, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.121 КК України в межах санкції даної частини ст. 121 КК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Потерпілими ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 4002 грн., 25 коп., та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4002 грн., 25 коп., в ході судового розгляду потерпілий просив не стягувати, згідно поданої розписки про повне відшкодування матеріальних збитків ОСОБА_3 .
Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., визнані обвинуваченим повністю, тому суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в розмірі 5000 грн., та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілого ОСОБА_7 збитки за заподіяну моральну шкоду.
Речовий доказ: ніж, який згідно постанови про приєднання до кримінального провадження як речових доказів від 26.03.2015 року, було вилучено 01.03.2015 року та приєднано до даного кримінального провадження - знищити після вступу вироку в законну силу.
Процесуальні витрати у кримінально провадженні складають 875 грн., 04 коп., за проведення судових експертиз які суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 366-368, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, у відповідності до п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Речовий доказ: ніж, який згідно постанови про приєднання до кримінального провадження як речових доказів від 26.03.2015 року, було вилучено 01.03.2015 року та приєднано до даного кримінального провадження - знищити після вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України 875 (вісімсот сімдесят п`ять) гривень 04 копійок, в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.
Звільнити ОСОБА_3 з під варти з зали суду - негайно.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.
Головуючий: ОСОБА_1