Дата документу Справа № 324/220/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/771/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/220/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

20 березня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року затверджено угоду між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про примирення, та ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

18 лютого 2015 року на вказане судове рішення від заступника прокурора Запорізької області надійшла апеляційна скарга, в якій, апелянт, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, просить вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року скасувати та кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В обґрунтування заявлених вимог, апелянт посилається на те, що судом при вирішенні питання про затвердження угоди про примирення не враховано специфіки об`єкта посягання під час вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки у злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, зокрема безпека руху та експлуатації транспорту, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди не допускається.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Таким чином, прокурор має право оскаржити вирок, ухвалений на підставі угоди про примирення, лише у випадку, якщо відповідно до закону така угода не могла бути укладена. Тобто положення ч. 3 ст. 469 КПК України фактично стосується заборони укладення угоди між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим лише у кримінальних провадженнях про тяжкі та особливо тяжкі злочини. При цьому зазначений перелік меж і підстав, з яких таке судове рішення може бути оскаржено прокурором, є вичерпним.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, угода між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена у кримінальному провадженні про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто злочину невеликої тяжкості, а тому така угода між сторонами провадження була укладена у відповідності до положень ч. 3 ст. 469 КПК України.

Разом з цим, з журналу судового засідання місцевого суду вбачається, що прокурор в судовому засіданні не заперечував проти укладення такої угоди, оскільки, вона була укладена з дотриманням вимог КПК та КК, крім того, обвинувачений та потерпілий умови угоди не оскаржували.

За таких обставин, а також враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не зазначено про будь-які порушення вказаної норми процесуального закону, а прокурором подано апеляційну скаргу з інших підстав, апелянт згідно із положеннями ч. 3 ст. 394 КПК України не вправі оскаржити в апеляційному порядку вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_3 .

З огляду на наведене та, враховуючи, що існують перешкоди для відкриття апеляційного провадження, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, оскільки прокурором подана апеляційна скарга на судове рішення з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Керуючись ст.ст. 394, 399 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_2