Справа №212/5210/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000242 від 02.05.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, Україна, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000242 від 02.05.2015 року,-
ВСТАНОВИВ:
01 травня 2015 в темний час доби, приблизно о 23 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем «Деу Сенс Т 13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по освітленій міським освітленням проїзній частині вул. Тухачевського з боку вул. Кремлівська в напрямку вул. Співдружності в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 от 10 жовтня 2001 року, що введенні в дію з 01 січня 2002 року, згідно яких:

-«2.1 а) Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»
У цей же час, попереду автомобіля «Деу Сенс Т 13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 на проїзну частину дороги, в районі електричної опори № 255 вийшов пішохід ОСОБА_5 , який в темпі звичайного кроку почав перетинати проїзну частину дороги у невстановленому для переходу місці, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість спостерігати за рухом пішохода, який рухається по проїзній частині дороги, повинен проявляти особливу увагу, а знаходячись як мінімум на відстані зупиночного шляху до смуги руху пішохода, оцінити зміну дорожньої обстановки, як небезпеку для руху та негайно вжити заходів щодо зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, однак, водій ОСОБА_4 при виявленні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_5 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно заходів до зменшення швидкості та зупинки керованого ним автомобіля не прийняв, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: п.п. 1.5, 2,3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України згідно яких:

-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-«2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких є необхідною умовою для запобігання події, в районі електричної опори № 255 по вул. Тухачевського в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, останній, допустив наїзд керованого ним автомобіля «Деу Сенс Т 13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останнього травмовано. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 , залишив місце пригоди, чим грубо порушив вимоги п. 2.10. а) ПДР України, відповідно до яких:

-«2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1163 від 16.06.2015 року, потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом лівої скроневої кістки з переходом на заснування черепу, забоєм головного мозку, перелому величної кіски ліворуч, перелому лівої ключиці, забійної рани лівого передпліччя, садна нижніх кінцівок. Виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 58/27-106 від 15.06.2015 року в діях водія ОСОБА_4 по керуванню автомобілем «Деу Сенс Т 13110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП.

Між порушенням водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що при обставинах, які зазначенні в обвинувальному акті вчинив кримінальне правопорушення. 01 травня 2015 року до нього заїхав його товариш ОСОБА_6 та запропонував йому поїхати до психоневрологічної установи. Пізно ввечері вони поверталися з лікарні, зупинилися біля магазину «АТБ», був дощ та поганий обзір. Коли почали їхати від магазину «АТБ» то сталася дорожньо транспортна пригода, як все сталося він не знає, так як потерпілого на проїзний частині він не бачив. Перед потерпілим вибачився, просить суд не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що переходив дорогу, його збили, він нічого не пам`ятає, до тями прийшов в лікарні. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого на даний час не має, все буде вирішено після суду. Просить суд жорстко не карати обвинуваченого, не позбавляти волі, а обмежитись мінімальним покаранням.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та слідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкриті.

Відповідно до частини 2 статті 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

На підставі частини 2 статті 66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 ту обставину, що потерпілий по кримінальному провадженню бажає призначити покарання обвинуваченому, що не пов`язане з позбавленням волі.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не встановив.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, погоджуючись з позицією прокурора та враховуючи думку потерпілого, щодо призначення покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 потрібно призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті, враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, на підставі ст..75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 потрібно звільнити з випробуванням, з випробуваним строком з покладанням на обвинуваченого, відповідно до ст..76 КК України певні обов`язки.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.10.2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Суд приходить до висновку, що додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не потрібно застосовувати, так як обвинувачений ОСОБА_4 не має право керувати транспортними засобами, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме довідкою УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Центр надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням Дзержинського, Центрально Міського, Інгулецького районів м.Кривого Рогу та Криворізького району від 19 травня 2015 року №1415.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню розподіляються між сторонами на підставі ст.124 КПК України.

Стаття 174 КПК України передбачає, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що ухвалою Центрально міського районного суду м.Криворо Рогу суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року було накладено арешт на автомобіль «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Судовому засіданні судом встановлено, що арешт на автомобіль «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000242 від 05.02.2015 року, щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України.

Враховуючи ті обставини, що закінчився судовий розгляд кримінального провадження про притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 не є правоволодівцем автомобіля «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , судом не призначено покарання у виді конфіскації майна, цивільний позов за кримінальним провадженням не заявлено, а тому відсутні всі правові підстави продовження арешту на майно.

Роз`яснити право слідчого, прокурора повторно звернутися до суду з клопотанням про накладення арешту на легковий автомобіль «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 за кримінальним провадженням, щодо притягнення іншої особи до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України у виді 4 (Чотири) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Роз`яснити право потерпілого ОСОБА_5 пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, що спричинена кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення судово автотехнічної експертизи в розмірі 613 (шістсот тринадцять) гривень 80 копійок.

Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою Центрально міського районного суду м.Криворо Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року на автомобіль «Деу Сенс Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази за кримінальним провадженням: легковий автомобіль «Деу Сенс Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на території Жовтневого РВ Криворізького МУ Г У МВС України в Дніпропетровській області, повернути правоволодівцю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1