5 - 4004ск 15 Ухвала
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_4,
суддів - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1,
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Холмілі, Республіка Азербайджан, жителя АДРЕСА_1, не працюючого, раніше судимого - 13 березня 2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і, за цією нормою кримінального закону, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2013 року і остаточно ОСОБА_1 визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 1 місяць.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1, визнано винуватим в тому, що він, діючи повторно, 16 вересня 2014 року, близько 02 години, перебуваючи в кафе «Дерев'яшка» в парку ім. Б. Хмельницького м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_3 належне йому майно, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2004 гривні.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року вказаний вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

В касаційній скарзі захисник засудженого - адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувані судові рішення, в частині призначення ОСОБА_1 покарання, змінити та знизити йому міру покарання, застосувавши ст. ст. 66, 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що судами обох інстанцій в достатній мірі не враховано, що засуджений має молодий вік, свою вину визнав повністю, сприяв розкриттю та розслідуванню злочину, матеріальну шкоду відшкодував повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, злочинними діями потерпілому не завдано тяжких наслідків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додані до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, з огляду на що у відкритті провадження слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу винного, його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та відшкодування шкоди потерпілому . Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, судом враховано те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення.

Доводи захисника про неврахування судом інших пом'якшуючих обставин є безпідставними, позаяк, відповідно до ст. 66 КК України, врахування тієї чи іншої обставини, яка пом'якшує покарання, при призначенні покарання винній особі, є правом, а не обов'язком суду.

Викладені в касаційній скарзі доводи про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією тієї норми закону про кримінальну відповідальність, за якою його засуджено, обґрунтованими визнаватися не можуть, оскільки автором скарги не наведено жодної обставини, яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як того вимагає диспозиція ст.69 КК України.

Також захисником не взято до уваги, що призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, можливе тільки з урахуванням особи винного.

Як вбачається з вироку судом першої інстанції, при призначенні покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України враховано, що ОСОБА_1 кримінальне правопорушення скоїв в період звільнення від відбування покарання з випробуванням за аналогічне кримінальне правопорушення.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду, постановлений відносно ОСОБА_1, і виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційні скарги захисника та засудженого про пом'якшення покарання визнано необґрунтованими.

Таким чином, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших матеріалів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги, зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та призначення йому нижче покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. ст. 66, 69 КК України немає, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_5