АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1217/14-к Номер провадження 11-кп/786/188/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року.
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
8.12.2013 року Машівським районним Полтавської області за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;
07.04.2014 року Машівським районним судом Полтавської області за ст. 125 ч.2 КК України до 200 годин громадських робіт (на час розгляду кримінального провадження громадські роботи відпрацьовані);
засуджено :
за ч.2 ст. 389 КК України на 2 роки обмеження волі;

за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 18.12.2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 850 гривень штрафу, який виконувати самостійно та остаточно призначено ОСОБА_9 3 роки позбавлення волі та штраф в сумі 850 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджено за кримінальне правопорушення, яке ним вчинене за наступних обставинах.

Так, 07.04.2014 року вироком Машівського районного суду Полтавської області ОСОБА_9 був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і йому було призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. 08.05.2014 року вирок набув законної сили та був направлений на виконання до Машівського РП Чутівського МРВ КВІ. Після цього громадянин ОСОБА_9 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що було відібрано підписку.

У відповідності до ч. 3 ст. 13 КК України старшим інспектором Машівського РП МРВ КВІ ОСОБА_10 винесено постанову про встановлення дня явки засудженого ОСОБА_9 на реєстрацію до Машівської кримінально-виконавчої інспекції. З постановою засуджений був ознайомлений під підпис. Крім того йому було вручено направлення на громадські роботи до сільського голови с. Павлівки, Машівського району, Полтавської області де він повинен був приступити до громадських робіт за місцем свого проживання.

Однак, ОСОБА_9 діючи з прямим умислом спрямованим на ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в період з 14.07.2014 року і по 04.09.2014 року ухилявся від відбування покарання, що виразилося у невиході на громадські роботи більше двох разів протягом місяця без поважних причин.

Таким чином ОСОБА_9 , будучи в належній формі ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що був письмово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків, не відбував громадські роботи при Павлівській сільській раді та не з`являвся на реєстрацію до Машівської РП МРВ КВІ в Полтавській області, чим ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
Крім того 14.10.2014 року близько 02 години ночі ОСОБА_9 , діючи з єдиним прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, через щілину у дверях проник до складського приміщення ПП "Альфа-Х", що знаходиться за адресою:с. Павлівка, Машівського району, Полтавської області, звідки із бочки за допомогою заправочної станції таємно викрав дизельне паливо, в загальній кількості 40 літрів - вартістю 16,35 грн. / 1 літр на загальну суму 654 гривні. Викраденим дизельним пальним ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_11 , жителю с. Павлівка, Машівського району, Полтавської області.

На вирок суду захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подано апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі захисник вказує що судом першої інстанції в порушення кримінально-процесуальних норм застосовано ч. 3 ст. 349 КПК України але просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому покарання ч. 2 ст. 389 КК України - у виді 1 року обмеження волі за ч. З ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавленні. Відповідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 роки позбавлення волі . Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги суд не врахував те, що ОСОБА_9 має постійне проживання в с. Павлівка Машівського району Полтавської області, за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік. Крім того при винесенні вироку, не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання ним вини, каяття, тобто готовність нести відповідальність, активне сприяння слідству. Правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, на час розгляду справи судом першої інстанції втратило суспільну небезпеку, так як покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт, було відбуте ОСОБА_9 .
Щодо правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, збитки відшкодоване повному обсязі, претензії з боку потерпілого відсутні. Крім того представник потерпілої сторони ОСОБА_7 висловлюючи свою думку щодо покарання ОСОБА_9 просив суд обвинуваченого суворо не карати, не позбавляти його волі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи зазначені в поданій апеляційній скарзі та просили пом`якшити призначене покарання з обранням його, яке непов`язане з позбавленням волі, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, представника потерпілого ОСОБА_7 , який просив суворо не карати, оскільки шкоди не заподіяно і претензій не мають, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які перевірені в судовому засіданні.

Так, дійсно, доводи викладені в апеляційній скарзі захисника в частині допущення судом порушень при дослідженні доказів у порядку ст.349 КПК України є слушними.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений визнав свою винуватість повністю та не оспорював встановлені фактичні обставини в апеляційній скарзі.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 389 КК України.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_9 покарання за вчинені правопорушення, судом не повно було враховано фактичні обставини вчинених правопорушень та пом`якшуючі покарання обставини.

Як встановлено в судовому засіданні вироком Машівського районного суду Полтавської області від 07.04.2014 року ОСОБА_9 був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і йому було призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

08.05.2014 року вищевказаний вирок набув законної сили та був направлений до Машівського РП Чутівського МРВ КВІ.

В період з 13.05.2014 року по 11.07.2014 року ОСОБА_9 виконував громадські роботи та відбув 168 годин із 200, призначених судом.

В період з 14.07.2014 року по 27.08.2014 року ОСОБА_9 не відбував покарання без поважних причин.

27.08.2014 року старший інспектор Машівського РП Чутівського МРВ кримінально- виконавчої інспекції звернувся з поданням до прокурора Машівського району Полтавської області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за ч.2 ст. 389 КК України. Дані відомості були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2014 року.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України було направлено до суду 02.10.2014 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно довідки від 16.09.2014 року (а.с.89) ОСОБА_9 відбув громадські роботи та відпрацював 32 години в період з 05 вересня по 16 вересня 2014 року, та таким чином відбув призначене йому, вироком Машівського районного суду Полтавської області від 07.04.2014 року покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Тобто, на момент направлення обвинувального акту до суду ОСОБА_9 відбув покарання повністю.

Проте, судом першої інстанції, не було взято до уваги даний факт, що призвело до призначення суворого виду покарання.
Крім того, при призначенні покарання за вчинене інше правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, судом також не враховано те, що ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік, визнання ним вини, каяття, тобто готовність нести відповідальність, активне сприяння слідству, відбуття призначеного покарання у виді громадських робіт, фактичне відшкодування шкоди, думку представника потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, оскільки претензій до нього не має.
Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи всі пом`якшуючі покарання обставини, які зазначені вище, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.185 КК України більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті Закону, а саме у виді арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_9 змінити.
Визнати ОСОБА_9 винним та призначити йому покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді 1 місяцю арешту та за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 місяців арешту.

За ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків з врахуванням вироку Машівського районного суду Полтавської області від 7.04.2014 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 місяців арешту та штрафу у розмірі 850 гривень, які виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 28.11.2014 року.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4