У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Федченка О.С., Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20
листопада 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який
брав участь у попередньому розгляді справи судом першої інстанції, на
постанову судді апеляційного суду
Луганської області від 10 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Вказаною постановою кримінальну справу
по обвинуваченню:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 13 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст.
187, ч. 1 ст. 147 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

і

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.147 КК України, з попереднього
розгляду повернуто прокурору Луганської області на додаткове розслідування.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_4,
приблизно о 7-й годині 15 хвилин, будучи особою, яка раніше вчинила умисне
вбивство, припускаючи, що у ОСОБА_4 при собі можуть знаходитися гроші і, маючи
намір на його умисне вбивство з корисливих мотивів, разом з останнім забрав з автостоянки неподалік «Універсаму» по проспекту 50 років
Жовтня у м. Стаханові Луганської області
мікроавтобус «Фольксваген Транспортер», номерний знак НОМЕР_1, яким
користувався потерпілий ОСОБА_4, після чого виїхав у невстановлене місце.
Знаходячись у вантажному відсіку вказаного мікроавтобуса, ОСОБА_1 вчинив
розбійний напад на ОСОБА_4 з метою заволодіння майном останнього, застосувавши
насильство, небезпечне для життя і здоров'я
потерпілого, а саме: невстановленим тупим твердим предметом завдав йому
не менше 30 ударів у голову і не менше 16 ударів в ділянку тулуба і кінцівок.

У результаті дій ОСОБА_1 потерпілому заподіяно тілесні ушкодження різного
ступеня, у тому числі тяжкі. Від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді
відкритих осколочних переломів кісток зводу і
склепіння черепа і кісток лицьового скелета з розтрощуванням речовини
головного мозку настала смерть ОСОБА_4

Крім того, ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
обвинувачуються у тому, що на початку квітня 2007 року ОСОБА_1, утримуючись під
вартою в слідчому ізоляторі м. Луганська, за допомогою мобільного зв'язку
шляхом погроз життю та здоров'ю родичів вимагав від ОСОБА_5, щоб останній
викрав ОСОБА_6 з метою примушеняя його ОСОБА_7 виконати дії по звільненню
ОСОБА_1 з місць позбавлення волі і отримання від нього грошей в сумі 700 000
доларів США. Про вказане ОСОБА_5 повідомив в органи міліції і запевнив ОСОБА_1
за допомогою мобільного зв'язку, що ОСОБА_6 нібито захоплено в якості
заручника, після чого 24 квітня 2007 року ОСОБА_1 телефоном став вимагати від
ОСОБА_7 виконання дій для його звільнення із СІЗО, передачі 700 000 доларів США
і передачі грошей, які ОСОБА_1 був винен ОСОБА_8 і ОСОБА_9.

У період з 1 квітня по 11 травня
2007 року ОСОБА_1 із СІЗО по мобільному телефону звернувся до ОСОБА_2 з
проханням про утримання заручника, підшукування місця утримання і осіб, які б
його утримували, після чого ОСОБА_2 втягнула у вчинення цього злочину ОСОБА_3 і
12 травня 2007 року приблизно о 23-й годині за попередньою змовою з останнім на
автомобілі ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 прибула на вул. Лутугінську в м. Луганську,
де, будучи впевненою що заручник захоплений, зустрілась з особами, які начебто
його захопили, отримала від них зв'язаного заручника і з метою його подальшого
транспортування до місця утримання з ОСОБА_3 помістили заручника у багажник
вказаного автомобіля, після чого були затримані працівниками міліції.

Направляючи справу вдруге на додаткове
розслідування, суд першої інстанції в постанові зазначив, що підставою для
цього є невиконання органами досудового слідства вказівок Верховного Суду
України про усунення недоліків досудового слідства, викладені в ухвалі колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26
грудня 2006 року.

Зокрема, суд вказав, що органи досудового слідства не з'ясували місце
перебування свідка ОСОБА_10, не перевірили показання ОСОБА_1 про наявність у
нього ІНФОРМАЦІЯ_4 алібі, не спростували доводи свідка ОСОБА_11 про те, що він
обмовив ОСОБА_1 у вчиненні злочину внаслідок застосування недозволених методів
ведення слідства, не вирішили питання щодо факту крадіжки мобільного телефону
належного потерпілому ОСОБА_4, та не виконали інші вказівки Верховного Суду
України, що є обов'язковим.

У касаційному поданні прокурор, який
брав участь у попередньому розгляді справи, просить скасувати постанову суду у
зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону і призначити
справу до судового розгляду по першій інстанції, посилаючись, що неповнота
досудового слідства може бути усунута в судовому засіданні.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка не підтримала
касаційне подання і просила постанову
щодо ОСОБА_1 та інших залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
органами досудового слідства під час додаткового розслідування були виконані
усі можливі передбачені законом слідчі дії, спрямовані на збирання доказів.

Зокрема, допитано жінку свідка ОСОБА_10 - ОСОБА_12, додатково допитані
свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_5 щодо наявності у ОСОБА_1 алібі на ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом
допиту спеціаліста з автомеханіки з'ясовано питання щодо можливості горіння
сигналів повороту мікроавтобусу “Фольксваген Транспортер” при умові перебування
замку запалення у положенні “вимкнено”, прийнято рішення щодо викрадення
мобільного телефону потерпілого ОСОБА_4 та щодо перекваліфікації дій ОСОБА_1 з
ч.1 ст. 189 КК України на ч.1 ст. 147 КК України, проведені інші слідчі дії.

Вказана в постанові суду необхідність призначення і проведення
фоноскопічної експертизи не може бути підставою для направлення кримінальної
справи на додаткове розслідування, оскільки суд сам мав можливість її
призначити або доручити проведення цієї слідчої дії органу досудового слідства
в порядку ст. 315-1 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не допитавши
безпосередньо обвинувачених, потерпілих, свідків, не дослідивши наявні у справі
докази і не давши їм ніякої оцінки, в порушення вимог ст. 246 КПК України
дійшов передчасного висновку про необхідність направлення справи щодо ОСОБА_1
для проведення додаткового розслідування.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав
участь у попередньому розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову судді апеляційного суду
Луганської області від 10 вересня 2007 року про направлення кримінальної справи
щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
додаткове розслідування скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
у той же апеляційний суд.

с у д д і :

Присяжнюк Т.І.
Федченко О.С.
Гриців М.І.