У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 184/1400/15-к
Номер провадження 1-в/184/100/15

10.07.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника ОВЦ-79 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Орджонікідзе заяву засудженої:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чугуїв Харківської області, українки, громадянки України, маючої вищу освіту, розлученої, працюючої в Харківському пологовому будинку лаборантом-біологом, проживаючої до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року ОСОБА_6 була засуджена Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.296 КК України до одного року шести місяців обмеження волі. 29.05.2015 року Апеляційний суд Харківської області залишив чинним вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.02.2015 року.
В своїй заяві засуджена ОСОБА_6 просить застосувати до неї ст.1 ЗУ «Про амністію 2014 року», постільки вона має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда 2-ї групи з дитинства, та матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та є лежачою хворою. Вона вимушена утримувати своїх рідних та піклуватися про них.

Засуджена ОСОБА_6 в судовому засіданні свою заяву підтримала та пояснила, що з 1976 року вона проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю та донькою. Її матері на даний час 88 років, вона хвора, до засудження вона піклувалася про матір. Її матір має ще двох синів, однак вони проживають за межами України, тому не можуть піклуватися про матір. Вона має повнолітню доньку інваліда з дитинства, вона не позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки. Донька не працює, знаходиться на її утриманні. Положення Закону України «Про амністію у 2014 році» їй роз`яснені та зрозумілі.

Представник ОВЦ №79 в судовому засіданні пояснив, що засуджена підпадає під дію ст..1 п.»в» Закону України «Про амністію у 2014р.», тому можливо звільнити її від подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви засудженої, вважає необхідним застосувати до засудженої п.В ст.1 ЗУ «Про амністію 2014 року», постільки вона має доньку інваліда-дитинства відносно якої вона не позбавлена батьківських прав.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, представника ОВЦ, засудженої, суд прийшов до висновку, що заява засудженої ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
У разі якщо до особи може бути застосовано кілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.
Стаття 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців після опублікування цього Закону.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_6 підчас розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції та апеляційній інстанції відмовилась від застосування до неї Закону України «Про амністію 2014 року». В судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 пояснила, що відмовилась від застосування амністії, постільки бажала, щоб суд встановив усі обставини справи. Судом встановлено, що матір засудженої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має ще двох дорослих дітей, які проживають за межами м.Чугуєва, але здатні надавати матері допомогу, тому підстава про звільнення засудженої постільки вона має матір, якій виповнилось 70 років, не може бути до неї застосована.

Відповідно до довідок (а.с.45,46) ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом 2 групи з дитинства, та відносно якої вона не позбавлена батьківських прав.

Таким чином, суд вважає, що засуджена ОСОБА_9 не пропустила строк для подачі заяви про застосування до неї амністії. Строк відбування покарання в ОВЦ-79 Воржеінова відбуває з 22.06.2015р, куди прибула після набрання вироком чинності. Заяву до суду подано 26.06.2015р. Тому суд вважає за необхідне звільнити засуджену ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, призначеного їй вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2015 року на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного та керуючись п.В ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року, ст.ст.85, 86 КК України, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного їй вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.02.2015 року, на підставі п. В ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1