№1-33
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2007 року місто
Київ

Військовий місцевий суд Київського гарнізону в складі: головуючого - судді
підполковника юстиції ВЕРЛАНОВА С.М., при секретарі ШЕРЕМЕТ О.Ю., за участю
державного обвинувача -помічника військового прокурора Київського гарнізону -
капітана юстиції БОНДАРУКА Р.В., захисника підсудного - адвокатаОСОБА_1,
потерпілого ОСОБА_2, у відкритому судовому засіданні в приміщенні військового
суду розглянув кримінальну справу за обвинуваченням військовослужбовця
військової частини А-1937

рядовогоОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1в місті
Кривий Ріг, українця громадянина України, з середньо-спеціальною освітою,
неодруженого, не судимого, призваного на військову службу у квітні 2006 року
Центрально-Міським РВК міста Кривого Рогу, -у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.406 КК України, Судовим слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2007 року, близько 6 години ЗО хвилин, ОСОБА_3,
в приміщенні казарми військової частини А-1937, будучи незадоволеним відмовою
рядового ОСОБА_4 надати йому допомогу в серверуванні у їдальні частини столів
для прийому їжі, за відсутності між ними відносин підлеглості, наніс останньому
удар кулаком в груди і удар кулаком в область правої щоки. В подальшому того ж
дня, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3, в приміщенні їдальні частини, з
тих же підстав, наніс ОСОБА_2 два удари черпаком для їжі в область голови і
удар по правій руці, а також декілька ударів кулаком в область правої щоки
потерпілому. Внаслідок нанесення підсудним ударів потерпілому в груди, в
область голови і по правій руці, останньому були заподіяні побої, а в
результаті нанесення ударів підсудним в область правої шоки, ОСОБА_2 було
спричинено садно правої щоки, тобто, легке тілесні ушкодження.

Своїми діямиОСОБА_3 порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України, які зобов'язують військовослужбовців у відносинах
між собою додержуватися правил військової ввічливості, проявляти взаємну повагу
та витримку і не допускати негідних вчинків.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою
вину у пред'явленому обвинуваченні визнав повністю і дав показання, які за
своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину та,
крім того, пояснив, що причиною застосування з його боку фізичного насильства
до ОСОБА_2 було те, що останній відмовив у його проханні замінити рядового
ОСОБА_5 на тумбочці днювального з метою надати йому, ОСОБА_3, допомоги у
серверуванні столів для прийому їжі перед сніданком особового складу роти.
Також підсудний уточнив, що особистих рахунків зОСОБА_2 він не мав і у
відносинах підлеглості з ним не знаходився.

Крім особистого визнання вина підсудного ОСОБА_3 у
скоєному підтверджується зібраними по справі доказами, які підсудний та інші
учасники судового розгляду не оспорюють і підтримують в повному обсязі. За
клопотанням державного обвинувача, яке підтримане іншими учасниками процесу,
судове слідство було проведене відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України. При
цьому, учасникам судового розгляду судом було роз'яснено, що у цьому випадку
вони будуть позбавлені права оспорювати вищезазначені фактичні обставини справи
в апеляційному порядку.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки командування
військової частини А-1937 рядові ОСОБА_3 і ОСОБА_2 між собою у відносинах
підлеглості не перебувають.

Військово-лікарською комісією підсудний ОСОБА_3 визнаний здоровим та
придатним до військової служби .

№1-33

Дії ОСОБА_3, який будучи військовослужбовцем строкової
служби порушив статутні правила' взаємовідносин між військовослужбовцями за
відсутності відносин підлеглості, що виразилося в заподіянні потерпілому
ОСОБА_2 побоїв і легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 406
КК України.

Органи досудового слідства ставили у вину підсудному
порушення ним вимог ст.ст. 4, 49, 50, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних
Сил України. Разом з тим, вказівку на порушення вказаних положень військових
статутів суд виключає з обвинувачення ОСОБА_3, оскільки вони мають загальний
характер і не визначають конкретних обов'язків підсудного по службі.

Призначаючи підсудному ОСОБА_3 покарання, суд бере до
уваги і визнає обставинами, які пом'якшують покарання та в сукупності істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, його щире каяття у вчиненому,
активне сприяння розкриттю злочину, попросив вибачення у потерпілого, який
прийняв його вибачення.

Беручи до уваги вказані обставини, а також враховуючи особу винного, який
раніше ні в чому осудному замічений не був, до призову на службу займався
суспільно-корисною працею, до призову на службу характеризувався позитивно, до
кримінальної відповідальності притягається вперше, суд знаходить можливим
застосувати до ОСОБА_3 ст. 69 КК України і з застосуванням ст. 60 КК України
перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в
санкції ч. 2 ст. 406 КК України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.299, 323,
324, 325, 332 КПК України, військовий місцевий суд Київського гарнізону

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 406 КК
України, за якою призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці
з відбуванням даного покарання на гауптвахті Центрального управління Військової
служби правопорядку у місті Києві та Київської області.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_3 рахувати з 30 березня 2006 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 - нагляд
командування військової частини А-1937 -скасувати і до набрання вироком
законної сили утримувати його на гауптвахті Центрального управління Військової
служби правопорядку у місті Києві та Київської області.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку і на нього може бути
внесене подання прокурора до військового апеляційного суду Центрального регіону
через військовий місцевий суд Київського гарнізону протягом 15 діб з моменту
його проголошення.