Справа №1-552007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року.

Березнегуватський
районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого
судді Гапішко
В.В.

при
секретарі Дячук
А.А..

за
участю прокурора Максімової
О.М.

захисника
підсудного адвоката ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянув
в відкритому судовому засіданні в залі суду в с. м. т. Березнегувате
Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1 українця, громадянина України, одруженого,
маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовонезобов"язаного, з неповною середньою освітою, працюючого слюсарем КП ДЕЗ
"Корабел" м. Миколаєва, проживаючого поАДРЕСА_1 судимого 06 травня 1998 року
Березнегуватським районним судом Миколаївської області по ч.3 ст.
117, ч.2 ст. 17
і ч.2 ст. 118 КК України редакції 1960 року на 8 років
позбавлення волі, звільненого
умовно-достроково на 1 рік

11 місяців 10 днів, за постановою місцевого суда Запорізького
району Запорізької області,

13 лютого 2004 року, в скоєнні
злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2007 року, в АДРЕСА_1
близько 7 годин 30 хвилин, ОСОБА_3дізнався, що викрадено його автомобіль марки
"Москвич". Автомашину було знайдено,
але працівники міліції, які
затримали ОСОБА_4, який керував його
автомобілем, сповістили його, що в автомобілі його гроші, в сумі 4000 грн., відсутні. З метою дізнатись чи не взяв гроші
з автомобіля його товариш ОСОБА_5, він
хотів поїхати в АДРЕСА_1, щоб вияснити
вказану обставину у ОСОБА_5 який
знаходився в вказаному селі. Приблизно з

12 до 13 годин тогож дня, про поїздку в село Сергіївка, він хотів домовитись з ОСОБА_6, на

подвір"ї будинку якого стояв автомобіль марки "Волга". Він
пропонував ОСОБА_6. за подорож 50 грн.,
але останній відмовився відвезти його із села Федорівки в село
Сергіївку.ОСОБА_3 пояснював, що у нього
викрали автомобіль і гроші і йому треба у свого напарника терміново
вияснити, чи не взяв він з автомобіля
гроші. ОСОБА_6 в образливій формі відповів йому, що його не цікавлять ці проблеми. Коли
ОСОБА_6 зробив рух рукою в його бік,
який він розцінив, як намагання його
вдарити, щоб не допустити удару, він кулаком правої руки наніс ОСОБА_6. один
удар в обличчя. Від його удару ОСОБА_6 упав на спину. При падінні ОСОБА_6
головою вдарився об асфальтове покриття дороги. В зв"язку із спричиненими
тілесними ушкодженнями, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець
Узбекистана міста Янгіюль Ташкентської області,
був доставлений в Березнегуватську центральну районну лікарню, де в той же день, 23 травня 2007 року о 20 годині 20 хвилин від
отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідно до висновку експертизи №
92, від 16 липня 2007 року, Миколаївського обласного бюро СМЕ
Снігурівського відділення, смерть
ОСОБА_8 настала від тупої травми голови,
що супроводжувалась переломом правої скроневої кістки, крововиливами над та під тверду мозкову
оболонку, крововиливу під м"які
мозкові оболонки, що ускладнелась
набряком та ьнабуханням головного мозку,
що призвело до гострого порушення діяльності центральної нервової
системи, зупиненню серцевої діяльності
та дихання.ОСОБА_3завдав ОСОБА_6. тілесні ушкодження у вигляді лінійного
перелому задньої частини правої скроневої кістки, крововиливу над та під тверду мозкову
оболонку в правій скронево-тіменно- потиличній області, крововиливу під м"які мозкові оболонки в
правій півкулі головного

2

мозку, вторинного стволового крововиливу, крововиливів в м"які тканини голови в
правій теменно-потиличній області,
крововилива та на його фоні численних дрібно та крупноточечних садин в
правій теменно-потиличній частині голови,
які утворились в результаті дії тупого твердого предмету з переважно
плоскою поверхнею, що має невеликі
виступи, нерівності, шороховатості,
можливо в результаті падіння з висоти власного зросту та удару правою
тіменно-потиличною частиною голови об твердий грунт, асфальт тощо. За критерієм небезпеки для
життя вказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Крововилив в лівій області підборіддя,
який утворився в результаті дії тупого твердого предмету з обмеженою
контактуючою поверхнею та при освідуванні живих осіб оцінюється, як легке тілесне ушкодження. Враховуючи
наявність в області підборіддя крововиливу,
не можна виключати можливість того,
що падіння виникло в результаті удару в область обличчя. Точечні садна в
ліктьових суглобах рук, являються
результатом лікарських маніпуляцій.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину
передбаченому ч.1 ст. 119 КК України визнав повністю і щиро
покаявся.

Прокурором
був запропонований порядок судового розгляду справи, при якому допитати підсудного, потерпілого і оголосити характеризуючі його
матеріали, які є в справі.

Підсудному
і потерпілому судом роз"яснено, що
при такому порядку, передбаченому ст.
299 КПК України, при розгляді
справи, вони при подачі скарг на вирок
не матимуть права посилатись на докази та оспарювати ціну позову.

Захисник
підсудного, підсудний і потерпілий заявили, що згодні з прокурором, щоб матеріали справи та докази не
досліджувались, а допитати
підсудного, потерпілого і оголосити
висновок судово-медичної експертизи та характеризуючі матеріали на
підсудного, які є в справі.

Судом вирішено
справу розглядати відповідно ст. 299 КПК України.

Підсудний
в судовому засіданні показав, що 23
травня 2007 року він був в АДРЕСА_1 де проживає його мати. Приблизно в 7 годин
ЗО хвилин він дізнався, що викрали його
автомобіль марки "Москвич" в салоні якого було 4000 грн. для
придбання причепу. Потім йому сповістили,
що працівники міліції затримали ОСОБА_9., який керував його автомобілем, але в автомобілі грошей не знайшли. Він з
метою уточнити, чи не забрав гроші його
товариш ОСОБА_5, вирішив до нього з"їздити в АДРЕСА_1. Випадково він
побачив в одному з дворів автомобіль марки "Волга" і його власника
ОСОБА_8 попросив за 50 грн. відвезти його в село Сергіївку пояснивши причину
подорожі. Але ОСОБА_6 образливо відмовив йому,
сповістивши, що вказані проблеми
його не цікавлять і рукою замахнувся на нього. Виперидивши ОСОБА_10. він рукою наніс
удар йому в обличчя. ОСОБА_10.
від отриманого удару упав спиною на дорогу , яка була покрита асфальтом. В цей час до них прийшов син ОСОБА_10.,
громадянин ОСОБА_2,
останній з помсти, завдав йому
тілесні ушкодження по приводу яких він стационарно
лікуввся в лікарні. ОСОБА_10.
він вбивати не хотів, він не міг
передбачити, що останній впаде і головою
вдриться об дорогу. Він попросив пробачення у потерпілого ОСОБА_11, просив суд не призначати йому міру покарання
пов"язану з позбавленням волі і застосувати до нього Закон України "
Про амністію".

Потерпший
ОСОБА_12 в судовому засіданні заявив, що
на його думку підсудному повинно бути призначене покарання пов"язане з
позбавленням волі і він заперечує проти того,
щоб до нього суд застосував акт амністії і від показань відмовився.

Суд вважає, що дії підсудного слід
кваліфікувати по ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство,
вчинене через необережність.

3

Призначаючи
покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого
злочину, який відноситься до злочинів
середньої тяжкості, є неумисним , дані про особу підсудного, який судимий,
за місцем відбування покарання,
за місцем роботи та проживання характеризується позитивно , має на утриманні двох неповнолітніх дітей :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження і
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, щиро покаявся. Суд враховує клопотання
мешканців АДРЕСА_1 трудового колективу
КП ДЕЗ "Корабел" м. Миколаєва, де він працює слюсарем, про те,
щоб суд не призначав йому покарання пов"язаного з позбавленням
волі, про передачу його на поруки для
виправлення і виховування трудовому колективу за місцем його роботи, суд враховує думку > потерпілого про
призначення підсудному покарання пов"язаного з позбавленням волі.

Суд
вважає, що виправлення і виховування
підсудного, запобігання вчиненю ним
нових злочинів, можливе при призначенні
йому покарання не пов"язаного з позбавленням волі, вважає можливим застосувати ст. 75
КК України і звільнити підсудного від відбуття покарання з випробуванням з
іспитовим строком.

Обставинами, що пом"якшують покарання підсудного
судом визнаються : щире каяття та знаходження у нього на утриманні двох
неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного судом не
встановлено.

Суд, при розгляді справи враховує, що підсудний злочин вчинив через
необережність, винним себе в скоєнні
злочину визнав, щиро покаявся, має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, перепон для застосування Закону
України "Про амністію",
передбачених ст. 7 вказаного Закону, немає. На підставі наведеного суд вважає за
необхідне ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання на
підставі п. Б ст. 1 Закону України " Про
амністію", від 19 квітня 2007 року.

Керуючись ст.
ст. 299, 323, 324,
п.4 ст. 6 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину передбаченому ч.1 ст.

119 КК України
та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75
КК України, від відбуття покарання ОСОБА_3

звільнити з
випробуванням з іспитовим строком на три роки.

На підставі п.4
ч.1 ст.
76 КК України, ОСОБА_3 зобов"язати періодично з'являтись в

органи
кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

ОСОБА_3 на підставі п.Б ст. 1
Закону України "Про амністію",
від 19 квітня 2007

року, п.4
ст. 6 КПК України, від призначеного покарання звільнити, міру запобіжного

заходу ОСОБА_3. , підписку про
невиїзд, обрану йому на досудовому
слідстві -

скасувати, справу провадженням закрити.

Вирок може бути
оскаржений на протязі п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення

до апеляційного суду Миколаївської області.