Справа №1-225/07
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2007
року
Знам”янський міськрайонний суд

Кіровоградської
області

в складі : головуючого судді
Попової Н.І.

при
секретарі Зеленській
Т.В..

з
участю прокурора
Голощапової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Знам”янка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця села Федірки
Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України,
безпартійного, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 раніше
не судимого:

за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК
України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний
ОСОБА_1 скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та умисне легке
тілесне ушкодження.

Злочини
підсудний вчинив за наступних обставин.

18 листопада 2006 року ОСОБА_1, маючи намір на спричинення умисних середньої тяжкості
тілесних ушкоджень та реалізуючи його, приблизно о 23 годині вечора,
знаходячись біля кафе “Ірина”, розташованого в селі Іванківці Знам'янського
району Кіровоградської області, наніс ОСОБА_2 один удар головою в область губи, після чого наніс один удар
кулаком в область голови з права і, коли
ОСОБА_2 від даного удару почав падати на землю, ОСОБА_1 наніс йому удар ногою в
область щелепи зліва,чим спричинив
потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді ангулярного перелому
нижньої щелепи зліва із зміщенням, які
відносяться до категорії середньої
тяжкості.

Він же,
18 листопада 2006 року , маючи намір на
спричинення умисного легкого тілесного
ушкодження та реалізуючи його, приблизно о 23 год.05 хвил., знаходячись
біля кафе “Ірина” в селі Іванківці Знам'янського району Кіровоградської області
наніс ОСОБА_3 один удар ногою в область голови, чим причинив тілесні ушкодження
у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень.

Будучи
допитаним у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 винним себе в інкримінованих
йому діяннях визнав частково і пояснив
суду, що він дійсно 18 листопада 2006 року був біля кафе “Ірина” в селі
Іванківці Зенам'янського району і між
ним та ОСОБА_2 виник конфлікт, в
ході якого він наніс йому удар головою в
обличчя.

2.

Через
деякий час приїхав його батько ОСОБА_3 і
почав розбиратися за що він вдарив його сина ОСОБА_2. Потім він сказав сину “бий його” і коли ОСОБА_2 хотів нанести
йому удар, він від цього удару ухильнувся і наніс ОСОБА_2 удар ногою по його
нозі.Більше ніяких ударів він ОСОБА_2 не наносив.

Потім
він побачив, що хтось з хлопців вдарив ОСОБА_3 і той впав на землю,а коли він
хотів піднятися, то ОСОБА_1 підбіг до нього і наніс йому один удар ногою в
обличчя, від чого ОСОБА_3 втратив свідомість.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини підсудним ОСОБА_1, його вина в повному обсязі пред'явленого йому
обвинувачення встановлена судом і підтверджується показаннями потерпілих,
свідків та матеріалами кримінальної
справи, дослідженими у судовому засіданні.

Потерпілий
ОСОБА_2 пояснив суду, що він 18 листопада 2006 року біля 23 год. був біля кафе “Ірина” в селі
Іванківці Знам'янського району де також були і жителі села Федірки
Світловодського району,які часто приходять до них в село гуляти. Серед них був
ОСОБА_1 , який підійшов до нього і сказав, що буде його бити і вдарив головою
по обличчю, від чого пішла кров.Він вийшов на дорогу і побачив, що на
автомобілі їде його батько ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Коли батько вийшов з автомобіля, він йому
розповів, що трапилось і вони пішли до кафе.Коли ОСОБА_3 спитав у ОСОБА_1 за що
він вдарив його сина, то в цей час
ОСОБА_5 наніс удар кулаком по голові його батькові, а ОСОБА_1 вдарив його
кулаком по обличчю, від чого він впав на землю.Коли він хотів піднятися, то
ОСОБА_1 знову наніс його удар ногою в обличчя і розбив щелепу.Тією ніччю його разом з батьком ОСОБА_4 відвіз в лікарню
м.Кременчука Полтавської області, де він перебував на лікуванні з приводу
ангулярного перелому нижньої щелепи зліва із зміщенням.

На
лікування ним були понесені витрати, але підтверджуючих документів, він надати
не може, а тому підтримує свої позовні вимоги в частині відшкодування завданої
йому моральної шкоди,так як від отриманої травми, він відчував біль, не
міг нормально їсти,вживав їжу через
трубку.Моральну шкоду оціює у сумі 5000грн.

Потерпілий
ОСОБА_3 пояснив суду, що 18 листопада 2006 року приблизно о 23 год. він
автомобілем разом з ОСОБА_4 їхали біля центру
с.Іванківці Знам'янського району.Неподалік від кафе “Ірина” його зупинив
син ОСОБА_2, у якого була розбита
губа.Він йому сказав, що його вдарив ОСОБА_1 і вони втрьох пішли до кафе,щоб
дізнатися, за що ОСОБА_1 наніс його сину тілесне ушкодження.Коли вони підійшли
до ОСОБА_1 і на його запитання за що він вдарив сина, той відповів, що ОСОБА_2
“борзо себе поводить”.В цю мить його по голові вдарив ОСОБА_5 і він впав на
землю, а ОСОБА_1 ударив його ногою в обличчя і він втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що 18 листопада 2006
року вона знаходилась в кафе села Іванківці. .Коли вона вийшла з кафе,приблизно о 23 год, то побачила, що
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникла сварка і
ОСОБА_1 перший ударив ОСОБА_2 головою в обличчя. Від цього удару у ОСОБА_2 з
губи пішла кров.Через деякий час прийшов батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з ОСОБА_4 і
почали допитувати за що він вдарив його сина. ОСОБА_1 у відповідь ударив його
кулаком в обличчя і той впав на землю.Після чого ОСОБА_1 ударив ОСОБА_2 ногою в
область щелепи зліва, коли той лежав на землі від нанесеного ОСОБА_1 удару
кулаком в обличчя.

Свідок
ОСОБА_7 пояснила суду, що вона 18 листопада 2006 року була в кафе “Ірина” в
селі Іванківці, де також був ОСОБА_1 зі своїми друзями.Коли вона вийшла із
кафе, то побачила, що ОСОБА_1 почав сваритись з ОСОБА_2, хватав його за одяг, а
потім наніс йому удар головою в обличчя і у того пішла кров.Потім ОСОБА_2
кудись пішов, а через деякий час повернувся з батьком і ОСОБА_4, які почали з'ясовувати за що ОСОБА_1 вдарив
ОСОБА_2. В цю мить до них підійшов ОСОБА_5 і вдарив ОСОБА_3 по голові рукою і
той впав на землю, а ОСОБА_1 вдарив ОСОБА_3

3.

в обличчя кулаком, від якого той втратив свідомість.Після
нанесення удару ОСОБА_3, ОСОБА_1 вдарив його сина ОСОБА_2 ногою в область
щелепи.

Аналогічні
пояснення дав суду свідок ОСОБА_4

Свідок
ОСОБА_8 пояснив суду, що він разом з ОСОБА_1 18 листопада 2006 року відпочивали в кафе “Ірина” в селі Іванківці
Знам'янського району. Він бачив, як біля кафе ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з'ясовували
стосунким між собой, і ОСОБА_1 ударив ОСОБА_2 головою в обличчя. Потім прийшов
батько ОСОБА_2 і почав питати ОСОБА_1 аа що той вдарив його сина. ОСОБА_5, який
також знаходився біля кафе, наніс ОСОБА_3 удар в обличчя, а ОСОБА_1 вдарив
ОСОБА_3 кулаком в обличчя, який після цих ударів втратив свідомість.ОСОБА_1 не
наносив удари ногою ОСОБА_2 в область щелепи.

Із
висновку судово-медичної експертизи /а.с. 66/ видно, согласно данным
медицинской документации у ОСОБА_2 имелись телесные повреждения в виде
ангулярного перелома нижней челюсти слева со смещением.

Вышеописанные
телесные повреждения образовались от действия тупого твердого предмета,каким
мог быть кулак или обутая нога, по
давности образования могут относиться к сроку 18 ноября 2006 года и по тяжести
относятся к категории средней тяжести, как повлекшие длительное расстройство
здоровья.

Образование
вышеописанного телесного поврежденя при падении с высоты собственного роста с
последующим контактом о выступающие твердые предметы окружающей обстановки
маловероятно.

Із
висновку судово-медичної експертизи /л.д.65/ видно, что согласно данным
медицинской документации у ОСОБА_3 имелось телесное повреждение в виде
сотрясения головного мозга, которое образовалось от действия тупого предмета,
по давности образования может относится к сроку 18 ноября 2006 года и по
тяжести относится к категории легких.

Образование
вышеописанного телесного повреждения при падении с высоты собственного роста не
исключается.

Крім
того вина підсудного ОСОБА_1 підтверджується
протоколами зводин віч на віч між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відтворення
обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_2
/а.с.48,56,53/, з яких видно як і за яких обставин ОСОБА_1 спричинив тілесні
ушкодження потерпілому ОСОБА_2.

Таким
чином, аналізуючи і оцінюючи у сукупності всі докази по справі, суд приходить
до висновку, що підсудний ОСОБА_1 винен
в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження,тобто
умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, а тому його дії правильно
кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Суд
також приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_1 винен в заподіянні умисного
легкого тілесного ушкодження і ці його дії правильно кваліфіковані за ч.1
ст.125 КК України.

Суд не
може прийняти за достовірні доводи підсудного ОСОБА_1, що він наносив удари
потерпілому ОСОБА_2, від яких він міг отримати тілесні ушкодження у вигляді
ангулярного перелому нижньої щелепи зліва із зміщенням, так як у суді вони
спростовуються цілим рядом досліджених судом доказів та встановленими
фактичними обставинами скоєного ним
злочину.

Суд
критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_9 поскільки він є другом
підсудного і вони разом знаходились 18 листопада 2006 року біля кафе “Ірина” в
селі Іванківці, а тому у суда є всі підстави вважати, що свідок бажає
пом'якшити участь підсудного у скоєному ним злочині.

4.

Призначаючи
підсудному покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки
скоєного ним,що він вчинив умисний, закінчений середньої тяжкості злочин.

Суд
враховує особу підсудного, який вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується, не займається суспільно-корисною
працею.

Пом'якшуючими
вину підсудного обставинами, суд вважає те, що він раніше не судимий,від
скоєного ним не настало суспільно небезпечних наслідків.

Обтяжуючих
його вину обставин, судом по справі не встановлено.

З
урахуванням тяжкості скоєного підсудним, його особи, наявності пом'якшуючих і
відсутності обтяжуючих його вину обставин, суд вважає, що виправлення
підсудного можливе без відбування покарання застосувавши вимоги ст.75 КК
України.

По
справі потерпілим ОСОБА_2 заявлено цивільний позов на суму 5000грн. Про
відшкодування моральної шкоди, який з урахуванням тяжкості скоєного
підсудним,фізичних і моральних страждань, підлягає частковому задоволенню і з
підсудного на користь потерпілого необхідно стягнути 1500 грн.

Керуючись
ст.323-324 КПК України суд, -

З А С У Д И
В :

ОСОБА_1
визнати винним і призначити йому покарання:

– за ч.1
ст.122 КК України на два роки позбавлення волі;

– за ч.1
ст. 125 КК України на сто годин громадських робіт.

На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно призначити йому покарання у виді двох років позбавлення
волі.

У
відповідності зі ст.75 , 76 КК України ОСОБА_1 від призначеного покарання у
виді двох років позбавлення волі звільнити, якщо він протягом одного року
іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього
обов'язки:

1/ не
виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2/
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання.

Цивільний
позов задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. в рахунок завданої моральної шкоди.

Вирок
може бути оскаржено протягом 15-ти діб до апеляційного суду Кіровоградської
області.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду
Н.І.ПОПОВА