АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/433/15 Справа № 203/361/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

20 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого,судді: ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004936 від 26.11.2014 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2014р., яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 19.07.1985 року Сосновським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі;

- 29.09.1988 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 рокам 3 місяцям позбавлення волі;

- 17.11.1993 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.117, ч.2 117, ч.2 ст.118, ч.2 ст.141, ч.2 ст.142 КК України (в редакції 1960 р.) до 13 років позбавлення волі;

- 12.10.2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153 КК України (в редакції 2001 р.) до 9 років позбавлення волі. Звільнений 25.02.2011 року умовно достроково на 1 рік 8 місяців 20 днів,

був визнаний винним та засуджений: за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 1 року виправних робіт; за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 призначено покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким засудити ОСОБА_12 за ч.1ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин.

За ч.1 ст.125 КК України у вигляді 5 років обмеження волі. На підставі ч.1ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 5 років обмеження волі.

В іншій частині просить вирок залишити без змін.

При цьому прокурор посилається на те, що судом при призначенні покарання не враховано низки обставин, а саме те, що ОСОБА_10 протягом 2004 року вчинив ряд умисних корисливих злочинів проти власності та злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за які був засуджений до реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2004 року.

На думку прокурора при призначенні покарання належним чином не враховано схильність обвинуваченого до вчинення нових злочинів, а також відсутність жалю з приводу скоєного злочину відносно жінки та бажання виправити ситуацію.

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він 22.11.2013 року приблизно о 22.30 годин,знаходячись біля будинку №8 по вул. Набережна Леніна у м. Дніпропетровську, маючи намір на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, наніс потерпілій ОСОБА_8 не менш, як два удари рукою в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих ран по задній поверхні шиї ліворуч, по тильній поверхні лівої кісті в проекції проксимальної фаланги першого пальця, по долонній поверхні лівої кісті в проекції проксимальної фаланги 1 пальця, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 22.1.2013 року приблизно о 23.00 годині, знаходячись біля трансформаторної станції, розташованої у дворі будинку №8 по вул.Н.Леніна в м. Дніпропетровську, при його затриманні випадковим перехожим ОСОБА_9 , керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованому на спричинення останньому легких тілесних ушкоджень, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин, умисно наніс невстановленим предметом з колючими та ріжучими властивостями один удар в область правої кісті ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на долонній поверхні правої кісті, в проекції середньої третини 4-ї п`ясної умисної кістки та різаної рани на долонній поверхні, які згідно судово-медичної експертизи №4963є від 27.11.2013 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок стосовно ОСОБА_10 суду належить скасувати у частині призначеного покарання та постановити новий вирок, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні зазначених у вироку злочинів при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, а дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125,ч.1ст.296 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, повне визнання вини, щире розкаяння у скоєному, що суд відніс до пом`якшуючих обставин, рецидив злочину, що суд відніс до обтяжуючих обставин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_10 за вчинення злочинів, навівши у вироку обставини, які впливають на вид і розмір покарання, суд не врахував належним чином характер вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу винного.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією частини 1 ст.125,ч.1ст.296 КК України, суд не в повній мірі врахував вимоги закону, не навів переконливих доказів та обставин, що є підставою для призначення покарання. Суд прийняв до уваги, що засуджений ОСОБА_10 був неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини, останній раз 12.10.2004 року за ч.2ст.185,ч.2ст.186,ч.2ст.187,ч.2ст.152,ч.2ст.153 КК України в редакції 2001 року) до 9 років позбавлення волі та звільнившись 25.02.2011 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 20 днів, знову вчинив злочини, та призначив покарання, яке думку колегії суддів, є явно несправедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, ОСОБА_10 , будучи засуджений за вчинення тяжких злочинів, новий злочин вчинив через 1 рік 8 днів після закінчення строку умовно-дострокового звільнення, офіційно не працює.

Викладене свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 стійких позицій на скоєння злочинів і небажання стати на шлях виправлення, що судом не було належним чином враховано.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_10 необхідно призначити більш суворе покарання у вигляді обмеження волі, в межах, передбачених санкцією частини 1 статті 296, ст.125ч.1 КК України, яке слід вважати справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, та із застосуванням положень ст. 70 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_10 підлягає скасуванню згідно зі ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року відносно ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин.

За ч.1 ст.296 КК України - у вигляді 4 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70,ч.1ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців обмеження волі.

Строк відбуття призначеного покарання обчислювати з моменту затримання - 23.11.2013 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк знаходження ОСОБА_10 під вартою.

В інший частині вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в апеляційному суді Дніпропетровської області.

Судді: