Справа № 197/232/15-к
Номер провадження № 1-кп/197/55/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року . Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
особи відносно якої подано клопотання ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждаючи легкою розумовою відсталістю в степені помірної вираженої дебільності зі значними поведінковими порушеннями , вчинив суспільно-небезпечне діяння, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
03 грудня 2014 року приблизно о 00 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна , з корисливих мотивів , скориставшись відсутністю потерпілої та інших очевидців , через огорожу , проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де підійшовши до вхідних дверей гаражу , які були замкнені на засов , та за допомогою фізичної сили рук відчинив їх і проник в середину гаражу , звідки таємно , повторно , з корисливих мотивів , викрав металеві сільськогосподарські приладдя виготовлені з чорного металу , а саме : б/у металеві санки , саморобний млин , 2 молотки , гвоздодир довжиною 50 см. , 2 молотки , 2 сокири , кувалду на 3 кг. , садову ножівку та ножівку звичайну , загальною вагою 80 кг. , вартістю 2 грн. за 1 кг. лому чорного металу , що належало ОСОБА_7 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на суму 160 гривень , розпорядившись викраденим на власний розсуд .
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно , та поєднана з проникненням в інше приміщення .
В зв`язку з цим, що Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 292 від 23.12.2014р., за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 потребує застосування примусового заходу медичного характеру, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ( а. с. 51-57).
Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, інших учасників судового розгляду, потерпілу , свідків, дослідивши докази, суд вважає, що для застосування у відношенні ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру є всі підстави , передбачені ст. 513 КПК України.
Так сам ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину у скоєному визнав повністю , проти клопотання заперечень не має , та підтвердив час , місце , спосіб та всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення , та пояснив суду , що дійсно в вказаний період часу , вночі , він пішов в домоволодіння потерпілої , яку раніше знав , щоб вчинити в неї крадіжку , та прийшовши , за допомогою фізичної сили рук відкрив ворота в гараж , зайшов до середини , звідки викрав зазначені речі , та вчинив з ними на свій розсуд . У скоєному кається , крадіжку вчинив , так як не мав за що поїсти .
Його законний представник мама , ОСОБА_6 підтвердила суду , що син має дане захворювання , він її не слухається , проживає окремо , вчиняє крадіжки , тому його долею вона дуже не переймається , так як і сама хворіє , не працює , та не завжди має кошти на прожиття , раніше до лікаря його не возила , та просить суд задовольнити клопотання , та помістити її сина до відповідного лікувального закладу .
Так, з показань свідка ОСОБА_8 слідує , що йому зателефонувала його мама ОСОБА_7 в грудні 2014 року , та повідомила , що в неї невідома особа вчинила крадіжку . Він приїхав додому до матері , та побачив що гараж відкритий , на снігу є сліди від санок , а з гаража пропали вказані речі . Згодом за слідами віднайшли деякі речі , та взнали , що крадіжку вчинив ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_9 пояснила суду , що на початку грудня 2014 року до них додому прийшов ОСОБА_5 , був в нетверезому стані , сміявся , і приніс на санках саморобний млин , просив залишити у них , на що вона погодилась і залишила в веранді , куди він його заніс , пояснивши , що взяв його у бабусі .
Ті обставини, що суспільно-небезпечне діяння вчинив саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджуються також протоколом прийняття заяви від потерпілої про крадіжку з її гаражу в дворі домоволодіння вказаних металевих виробів (а.с.2), протоколом огляду місця події з котрого вбачається, що з приміщення гаража по АДРЕСА_3 , викрадено металеві сільськогосподарські приладдя виготовлені з чорного металу , а саме : б/у металеві санки , саморобний млин , 2 молотки , гвоздодир довжиною 50 см. , 2 молотки , 2 сокири , кувалду на 3 кг. , садову ножівку та ножівку звичайну , загальною вагою 80 кг. (а.с. 4 та фототабляця а.с. 5) , протоколом огляду самодільного млину (а.с.14 та фото таблиця а.с. 15) , речовим доказом (а.с.16) , довідкої вартості лому (а.с. 23) , протоколом огляду металевої сокири , кувалди та ножовки (а.с. 27) , речовими доказами (а.с.28) , протоколом проведення слідчого експерименту (а.с.58-60) .
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння з приводу яких відкрито кримінальне повадження, мало місце і вчинене ОСОБА_5 ..
Оцінивши в сукупності досліджені належні та допустимі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 185 КК України , таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно , та поєднана з проникненням в інше приміщення .
Однак, згідно ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, тобто до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Як вбачається з висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 292 від 23.12.2014р. на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився , а виявляв прояви легкої розумової відсталості, в степені помірно - вираженої дебільності, зі значними поведінковими порушеннями (F 70.1 згідно МКБ10) , і за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час також має легку розумову відсталість в степені помірно - вираженої дебільності, зі значними поведінковими порушеннями (F 70.1 згідно МКБ10) , і за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, за своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій та в теперішній час не міг і не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому є обмежено осудним. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані обмеженої осудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що суспільно небезпечне діяння, які підпадають під ознаки діянь, які передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, мали місце і вчинені ОСОБА_5 в стані обмежено осудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечних діянь потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно - небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.
Відповідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру.
Частиною 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу, однак враховуючи в сукупності характер і тяжкість захворювання , тяжкість вчиненого діяння , повторно , ступінь небезпечності для себе і інших осіб , враховуючи думку матері ОСОБА_5 ОСОБА_6 , яка не опікується належно за сином , не водила його на лікування до лікаря , стверджує , що сама хворіє , не працює , та не завжди має кошти , а також думку прокурора, щодо поведінки ОСОБА_5 поза межами лікувального закладу та приймаючи до уваги ту обставину, що відсутні будь - які гарантії того, що ОСОБА_5 сумлінно та відповідально пройде курс лікування в медичному закладі через те, що його мати належної уваги йому не приділяє , має свої життєві труднощі , а інших осіб, які б гарантували проходження ОСОБА_5 курсу лікування в нього немає , та також виходячи з повідомлення КЗ «Широківська Центральна районна лікарня» , щодо раніше Ухвалою суду призначеного примусового амбулаторного лікування , що до лікувального закладу ОСОБА_5 звернувся тільки один раз 27.01.2015 року , більше до лікаря не звертався , від відвідувань ухиляється , в зв`язку з чим проконтролювати амбулаторне примусове лікування не було можливості , суд в усій сукупності приходить до висновку про застосування, щодо ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 94 КК України.
Судові витрати та цивільні позови по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 20, 93, 94, 96 КК України, ст. ст. 362, 371, 372, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.1 п.2 ст. 94 КК України , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази: санки та самодільний млин а.с. 16 , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_7 , металеві сокира , кувалда , ножовка а.с. 28 , які також знаходяться на зберіганні у ОСОБА_7 , повернути останній як власнику .
Відповідно до ст. 533 КПК України , вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання Ухвали суду в частині доставлення ОСОБА_5 до лікувального закладу у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом після набрання законної сили покласти на началь ника Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Широківський районний суд Дніпропетровської області.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
СУДДЯ : ОСОБА_1 .