Справа № 378/150/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/574/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 26.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами захисника, який діє в інтересах ОСОБА_8 ОСОБА_7 та обвинуваченого на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про арешт майна та речові докази.

Згідно вироку, 21 липня 2014 року, близько 5 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підійшов до ліжка в якому лежав останній та умисно наніс йому ребром кисті лівої руки зжатої в кулак, зверху вниз близько 3 ударів в область голови та шиї завдавши ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент їх спричинення у вигляді косо- вертикального, повного перелому лівої пластини щитоподібного хряща внаслідок чого м`які тканини гортані значно просякли кров`ю, переважно відповідно передній поверхні щитоподібного та перснеподібного хрящів, а також по задній поверхні щитоподібного хряща, в гортано-глотці з переходом на гортань утворився значний набряк слизової оболонки та голосових зв`язок, зв`язки за рахунок набряку, стали зімкнуті між собою та повністю перекрили просвіт гортані.

Від отриманих ударів ОСОБА_9 упав з ліжка, після чого ОСОБА_8 наніс йому один удар ногою в груди, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер справа.

Через деякий час ОСОБА_8 виніс ОСОБА_9 із кімнати у двір та поклав на землю поряд з входом до будинку де від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер.

Згідно висновку судово-медичного експерта №86 від 05.08.2014 року смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок стиснення шиї.

При дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено: косо-вертикальний, повний перелом лівої пластини щитоподібного хряща: м`які тканини гортані значно просякнуті кров`ю, переважно відповідно передній поверхні щитоподібного та перснеподібного хрящів, а також по задній поверхні щитоподібного хряща; в гортано-глотці з переходом на гортань виявлений значний набряк слизової оболонки та голосових зв`язок, зв`язки, за рахунок набряку, зімкнуті між собою та повністю перекривають просвіт гортані; крапчасті крововиливи в сполучні оболонки очей, під епікардом та плеврою легень; переломи ребер з права; повнокрів`я внутрішніх органів; рідкий стан крові; набряк легень та головного мозку; множинні садна, рани та крововиливи на тілі.

Вище описаний перелом щитоподібного хряща, що призвів до механічної асфіксії утворився при передньо - задньому стисненні шиї, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, який небезпечний для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Згідно висновку експерта №71/86 від 5 серпня 2014 року за результатами проведеної додаткової судово медичної експертизи встановлено, що ступінь вираженості достовірних ознак смерті дозволяє судити, що смерть потерпілого наступила за 8-16 годин до проведення судово медичної експертизи трупу, Після отримання вищеописаних ушкоджень потерпілий міг жити відносно довгий проміжок часу ( години), точно встановити який не представляється можливим. Також встановлено, що вище описані ушкодження могли утворитися в час та за обставин на які вказала свідок під час проведення слідчого експерименту.

Згідно висновку судово-медичного експерта №74/71/86 від 11.08.2014 року встановлено, що тілесні ушкодження виявлені при огляді трупу ОСОБА_9 утворились від неодноразової дії (точну кількість встановити не представляється можливим) твердого предмета (предметів), могли утворитись в час та за обставин на які вказала свідок під час проведення слідчого експерименту. Перелом щитоподібного хряща, що призвів до механічної асфіксії утворився при передньо-задньому стисненні шиї, можливо в час та за обставин на які вказала свідок під час проведення слідчого експерименту, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на його думку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону. Докази, які навів суд в доведеність вини ОСОБА_8 є недопустимими, а саме допит свідка ОСОБА_10 фактично не є доказом, оскільки вона не була присутня при отриманні потерпілим тілесних ушкоджень, одночасний допит обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_10 був проведений без попереднього допиту потерпілої ОСОБА_10 , протокол слідчого експерименту від 27.07.2014 року не може бути належним доказом, оскільки він проведений в житлі ОСОБА_11 , яка як власник житла не давала письмового дозволу на проведення слідчої дії. Крім того, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є рідними братами потерпілої, тобто зацікавленими особами. Крім того, покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ніяким чином не доводять вину обвинуваченого. В кримінальному проваджені також допущено порушення права на захист не тільки відносно обвинуваченого, а й відносно свідка ОСОБА_14 , якій не було роз`яснено її право на обрання за власним бажанням захисника, право відмовитись від дачі показів щодо себе , близьких родичів та членів сім`ї. Також звертає увагу на те, що слідчий не попередив свідка ОСОБА_14 про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а також прокурор не відкрив додаткові матеріали кримінального провадження стороні захисту, що є порушенням ч. 12 ст. 290 КПК України. Зазначає, що в підтвердження показів обвинувачення на а.с. 55 міститься фото № 17, де видно миску з рідиною бурого кольору, яка свідчить про те, що обвинувачений обмивав ОСОБА_9 , оскільки той вже прийшов побитий, та подушка, на якій також є сліди крові. Просить звернути увагу і на те, що похідним доказом проведеного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 є висновок експерта № 71/86 від 5.08.2014 р. та 74/71/86 від 11.08.2014 р., на підставі яких експерт надав висновок посилаючись на дані слідчого експерименту, який є не допустимим, а тому і висновок є не допустимим доказом. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року справу повернуто на новий судовий розгляд в суд першої інстанції для усунення протиріч щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень та причини смерті потерпілого. Оскарженим вироком протиріччя не усуненні, а їх кількість зросла. На думку захисника, в кримінальному провадженні взагалі відсутні будь які докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того, вказує на те, що висновком експерта не встановлено ні час розтину, ні час смерті, ні час надходження трупу до моргу.

Обвинувачений ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується з вироком суду першої інстанції та вказує, що злочину він не вчиняв, покази свідка ОСОБА_14 надані слідчому під фізичним та моральним впливом, просить звернути увагу на протокол від 21 липня 2015 року фото таблицю до нього, де видно, що він обмивав ОСОБА_9 , а не бив.

Прокурор, подав заперечення на подані апеляційні скарги. Вважає, що всі доводи захисника спростовуються та є безпідставними, оскільки докази були досліджені судом першої інстанції належним чином і повністю підтверджують вину ОСОБА_15 у скоєному.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На думку колегії суддів, судом першої інстанції при постановленні вироку вимоги зазначеної статті виконані у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 за описаних у вироку обставин злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, ґрунтуються на показах потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , експерта ОСОБА_22 , фактичних даних рапорту оперативного чергового Ставищенського РВ ГУ МВС України у Київській області від 21.07.2014 року, протоколу огляду місця події від 21.07.2014 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 27.07.2014 року з відеозаписом, висновків експерта №86 від 05.08.2014 року, №71/86 від 05.08.2014 року, № 74/71/86 від 11.08.2014 року, №163 від 06.08.2014 року, №164 від 15.08.2014 року, №165 від 18.08.2014 року, акту комісійної судово-психіатричної експертизи №293 від 30.08.2014 року, висновку судово - гістологічної експертизи № 881 від 30.09.2013 року, акту амбулаторної судово - психологічної експертизи № 475/14 від 09.02.2015 року, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які повно та правильно описані у вироку і отримали належну оцінку в плані відносності, допустимості, достовірності, достатності та юридичної кваліфікації скоєного, а тому судова колегія погоджується з зазначеними висновками і вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України.

Посилання захисника та обвинуваченого на те, що свідок ОСОБА_14 під час досудового слідства і, зокрема при проведенні слідчого експерименту, давала покази під фізичним та моральним впливом суперечить наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, належним чином перевірялись судом 1ї інстанції при розгляді справи і спростовуються не тільки матеріалами перевірки що до дій працівників міліції, а і висновком судово-психіатричної експертизи № 475/14 від 9 лютого 2015 року, в якому на підставі наданих матеріалів експерти, розглянувши їх в контексті з усіма наданими та відомими обставинами, в тому числі і тими, що були зазначені стороною захисту, прийшли до однозначного висновку, що під час надання показів ОСОБА_14 ознак психологічного впливу на неї з боку осіб, які приймали участь у проведенні даної слідчої дії, а також ознак навіювання, впливу, примусу чи інших дій, які б могли спотворити зміст її показів не спостерігається. Підстав ставити під сумнів висновок експертів колегія суддів не вбачає, фактично не наведені вони, за виключенням голослівних тверджень, і в апеляційних скаргах.
Доводи захисника на те, що частина доказів по справі є недопустимими, неналежними та отриманими внаслідок істотного порушення прав та свобод людини перевірялись судом при розгляді справи по суті, у вироку їм дана належна оцінка та наведено обґрунтування. Так, посилання захисника на ту обставину, що при проведенні слідчого експерименту від 27 липня 2014 року у будинку, який належить на праві власності ОСОБА_11 від останньої не було отримано добровільної згоди на проведення слідчої дії і її проведення без такої згоди власника свідчить про недопустимість доказу на думку колегії суддів є необґрунтованим. Як видно із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, про що прямо зазначено у вироку, при проведенні слідчої дії, а саме слідчого експерименту працівники правоохоронного органу отримали письмову згоду ОСОБА_14 , яка за згодою власника житла ОСОБА_11 тривалий час, більше 10 років, як підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 , проживала з ним у незареєстрованому шлюбі за даною адресою і подружжя користувалось та володіло даним житлом. З врахуванням викладених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду, що при проведенні слідчого експерименту не було допущено істотного порушення прав та свобод людини, вимог ст. 240 КПК України, які б давали підстави визнати даний доказ недопустимим.
Суперечить матеріалам справи і посилання захисника на ту обставину, що під час допитів, проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 були порушені права останньої, свідку не були роз`яснені її права передбачені ст.66 КПК України і зокрема мати захисника, не давати показів щодо себе і т.п. Як видно із матеріалів кримінального провадження під час допиту в якості свідка та проведенні слідчого експерименту ОСОБА_14 були роз`яснені її права в тому числі і мати захисника, роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України її право не давати покази проти себе та своїх рідних, попереджена вона і про кримінальну відповідальність про що прямо в протоколах відповідних слідчих дій наявна підпис ОСОБА_14 ( а.с. 95 т.1, 103 т.1), а щодо повноти роз`яснення прав свідку то в належному доведенні слідчим до учасника слідчої дії його прав можна пересвідчитись з відеозапису даних слідчих дій, які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Що ж стосується скасування попереднього вироку ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року у зв`язку з наявністю протиріч щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень та причини смерті потерпілого то після скасування вироку обвинувачення органами досудового розслідування було змінено, конкретизовано. Під час розгляду справи в суді протиріччя шляхом допиту експерта та з`ясування необхідних обставин справи були усунуті з наданням належного мотивування у вироку.

З належною повнотою перевірялись в судовому засіданні і доводи обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину та надання йому допомоги. Ці доводи спростовуються сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів досліджених судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та наведених у вироку в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховано і те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, не визнає вину в його скоєнні. Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він в даний час не працює, по місцю проживання характеризується негативно, страждає на хронічний алкоголізм, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, також враховано і думку потерпілої.

На думку колегії суддів, підстав для пом`якшення покарання та застосування ст.ст. 75, 76 КК України не вбачається, оскільки призначене покарання є необхідним та достатнім для його виправлення.

Порушень норм кримінально процесуального законодавства при розгляді справи, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегія суддів не вбачає і приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Головуючий

Судді