УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня
2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Ткачук
Н.В.,

суддів: Ладики
Я.І.., Шайди С.М.,

з
участю: прокурора Каспрук
О.В.,

захисника ОСОБА_1,

засуджених: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши
25 липня 2007 року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
засудженого ОСОБА_2 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 06
березня 2007 року, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель
м. Коломиї, українець, освіта середня, одружений,
не працює, згідно ст. 89 КК
України не судимий, громадянин України, засуджений за ст. 121 ч.2 КК України на 8
років позбавлення волі, за ст. 296 ч.2
КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст.
70 КК України остаточне покарання визначене ОСОБА_2 шляхом часткового складання
- дев'ять років позбавлення волі.

Запобіжний
захід залишено попередній - тримання під вартою, а строк відбуття покарання рахується з
30.08.2005р. з часу затримання.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець м. Івано-Франківська,
житель м. Коломиї,
українець, освіта середня, не працює,
не одружений, згідно ст. 89 КК
України не судимий, засуджений за ст. 121 ч.2 КК України на вісім років
позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу залишено попередню - тримання під вартою, а строк покарання рахується з 30.08.2005
року, з дня затримання.

Справа
№11-304/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Максим"юк Р.Ю.

Категорія
ст. ст. 135 ч.3, Доповідач:
Ткачук Н.В.

296 ч.1, 4, 396
ч.1, 121 ч.2 КК України

2

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець і житель м. Коломиї, українець,
освіта середня, не одружений, не працює,
не судимий, громадянин
України, засуджений за ст. 121 ч.2 КК
України та призначено покарання сім років позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу залишено попередню - тримання під вартою, а строк покарання рахується з 30.08.2005
року.

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець та житель м.
Коломиї, українець, неодружений, освіта середня, не працює,
не судимий, громадянин
України, -

засуджений за
ст. 296 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі, за ст. 242 ч.2 КК України на 1 рік
позбавлення волі, за ст. 345 ч.2 КК
України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.
70 КК України остаточну міру
покарання призначено шляхом часткового складання покарань - два роки
позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженому залишено попередній, а
строк покарання рахується з дня затримання з 30.08.2005 року.

ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець та житель м.
Коломиї, українець, освіта вища, одружений,
не працює, не судимий, громадянин України, засуджений за ст. 296 ч.4 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 6 місяців арешту.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 змінено з підписки про невиїзд на
утримання під вартою із зали суду, а
строк покарання рахується з 06.03.2007р.

ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 за ст. 135 ч.2 КК України,
а ОСОБА_5
за ст. ст. 135 ч. 3, 396 ч. 1 КК
України - виправдано.

Постановлено
стягнути : з ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 160
грн. матеріальної шкоди в солідарному порядку в користь потерпілого ОСОБА_7;

- стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в користь

ОСОБА_8 50000 грн., в користь
ОСОБА_9 50000 грн., в користь ОСОБА_10
50000 грн. моральної шкоди солідарно.

За
вироком ОСОБА_5, ОСОБА_2
та ОСОБА_6 10.03.2005р. в м. Коломиї,
в будинку АДРЕСА_1, вчинили
хуліганські дії з особливою зухвалістю групою осіб, а ОСОБА_5 з застосуванням предмету
заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім
цього, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 після розпиття спиртних
напоїв АДРЕСА_2, спочатку на
квартирі, а потім на вулиці за гаражами
спричинили потерпілій ОСОБА_11 руками і ногами тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла.

ОСОБА_5
23.05.2005р. біля 1 год.
30 хв. в м. Коломиї біля кінотеатру „Джерело" вчинив опір працівникам
міліції під час виконання ним службових обов'язків та спричинив працівнику
міліції легкі тілесні ушкодження в зв'язку з виконанням ним службових
обов'язків.

В апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, вважає вирок

незаконним
внаслідок м'якості призначеного їм покарання.

3

Просить
вирок скасувати та постановити новий вирок,
призначивши більш суворе покарання.

-
засуджений ОСОБА_2 в своїй апеляції (т. 6 а.с. 243) зазначає, що він не приймав жодної участі по епізоду
умисного тяжкого тілесного ушкодження,
що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11. Тому вирок постановлений відносно
нього по цьому епізоду безпідставно.

Просить
вирок скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд в Коломийський міськрайсуд.

Інші засуджені
апеляцій не подали.

Під час
апеляційного розгляду справи прокурор,
який подав апеляцію відкликав її.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_2 та
його захисника ОСОБА_1, які підтримали
свою апеляцію, думку прокурора про
законність і обґрунтованість вироку,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши мотиви і доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що
апеляція засудженого ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Висновки
суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним зазначених у вироку злочинів
підтверджені належно дослідженими як на досудовому так і судовому слідстві
доказами, які відповідають фактичним
обставинам справи.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 296 ч.2, 121
ч.2 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по справі
достовірних доказах.

Посилання
в апеляції засудженого ОСОБА_2 на те, що
він не наносив потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, від яких наступила смерть спростовуються
дослідженими по справі доказами.

Сам
засуджений ОСОБА_2 не заперечує, що
ІНФОРМАЦІЯ_6 між 17 та 21 годиною на квартирі ОСОБА_5 розпивали спиртні напої
разом з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та потерпілою
ОСОБА_11.

Під час
розпиття алкогольних напоїв ОСОБА_4 неодноразово наносив потерпілій удари
кулаками в обличчя, від чого у
потерпілої була кров на обличчі. Ствердив,
що ОСОБА_4 повів потерпілу за гаражі,
а потім повернувся тримаючи в руках пакет з її одягом.

Хоча
ОСОБА_2 своєї вини по даному епізоду не визнав,
його вина доводиться показаннями засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про
те, що під час розпиття спиртних напоїв
на квартирі ОСОБА_5,ОСОБА_2
наносив удари руками по голові потерпілій. Бачили кров на обличчі ОСОБА_11.
та на руках ОСОБА_2.

Засуджений
ОСОБА_4 ствердив, що потерпілу за гаражі
повели ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Покази ОСОБА_2 повністю заперечили. ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 235)
стверджував, що потерпілій наносив побої
ОСОБА_2

Показаннями
свідків: ОСОБА_12 встановлено, що вона
бачила як двоє хлопців виходили з під'їзду і майже несли на плечах
дівчину, яка хрипіла, а голова була зігнута, з ними був ОСОБА_2

Свідок
ОСОБА_13 ствердив, що 24.08.2005р. оглядаючи гараж, за гаражем побачив оголене тіло людини.

Показаннями
засуджених стверджено, що потерпіла
ОСОБА_11 до зустрічі з ними жодних тілесних ушкоджень не мала, під час перебування з ними у квартирі у неї
появилися тілесні ушкодження, кров на
тілі та в кімнаті.

Даними висновку
судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у
вигляді закритої внутрішньо-черепної травми з крововиливами під м'які мозкові
оболонки, набряком та набуханням
головного мозку, від яких наступила
смерть, крововиливів в м'які тканини
голови, які відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень, переломів 5-6 ребер
справа з крововиливами в м'які тканини,
які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, забійних ран голови, синців в ділянці голови, грудної клітки, правого плечового суглобу, правої китиці, лівого ліктевого суглобу, лівого передпліччя та

4

китиці, лівого і правого кульшових суглобів, правого стегна і колінного суглобу, гомілки,
лівого колінного суглобу і гомілки,
садна грудної клітки, крововиливу
в м'які тканини живота, які відносяться
до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 154-169).

За
наведених обставин, доводи засудженого
ОСОБА_2. в апеляції
про недоведеність його вини за ст. 121 ч.2 КК України, суд визнає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеними у
вироку доказами, визнати які
недостовірними немає підстав.

Достатньо
обґрунтованим є рішення суду про стягнення відшкодування моральних
збитків, які були заподіяні злочином.

Призначаючи
засудженому ОСОБА_2
покарання, суд дотримав вимог ст. 65
КК України, врахував як пом'якшуючі так
і обтяжуючі покарання обставини,
наслідки вчиненого та призначив відповідне покарання.

Тому підстав для
зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає. Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок Коломийського міськрайонного суду від 06 березня 2007 року
відносно нього без зміни.