Провадження № 1-кп/331/130/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«24» лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, без освіти, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який має судимості:
- 12.05.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 05.07.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі; звільнений 24.03.2014 року за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.
Так, 20 грудня 2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись біля будинку № 133, розташованого по вулиці Горького в м. Запоріжжі, шляхом ривку, відкрито викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме:
- мобільний телефон марки «Lenovo S650», в корпусі сірого кольору з imeі № 1 НОМЕР_1 , imeі № 2 НОМЕР_2 , вартістю 2 000 гривень;
- сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС», абонентський номер НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, без грошових коштів на мобільному рахунку;
- сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, без грошових коштів на мобільному рахунку, а всього викрав майна потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 2 000 гривень, чим заподіяв останній матеріальний збиток на вищевказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, повністю визнав, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив у зв`язку із тим, що перебував у дуже скрутному матеріальному становищі. Так, зранку 20.12.2014 року він направився на територію ЦКР «Анголенко» з метою працевлаштування, але пошук роботи не мав успіху. Оскільки йому терміново були потрібні гроші, він вирішив отримати їх злочинним шляхом. Цього ж дня, у темний час доби, гуляючи містом, він опинився біля будинку № 133, розташованого по вулиці Горького в м. Запоріжжі, де звернув увагу на дівчину, яка йшла попереду нього та розмовляла по мобільному телефону. Вирішивши заволодіти її майном, він направився за нею. Так, наздогнавши потерпілу, він загородив їй шлях, після чого наказав віддати йому мобільний телефон. Злякавшись, дівчина проігнорувала його вимогу. Тоді він сам вихопив у неї з кишені її мобільний телефон, після чого став тікати з місця вчинення злочину, але через декілька хвилин був затриманий працівниками міліції.
Окрім цього, він вказав, що усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки та зобов`язався в подальшому не вчиняти подібні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_4 має судимість, яка в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання, за місцем реєстрації та місцем попереднього ув`язнення характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, має джерело доходу шляхом виконання підсобних та сільськогосподарських робіт, не одружений, проте перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою ОСОБА_7 , 1989 року народження, яка знаходиться на 8-му місяці вагітності, що підтверджується копією індивідуальної картки вагітної № 169/18, згідно якої, батьком дитини зазначений ОСОБА_4 , проживає однією сім`єю із матір`ю, яка страждає на стійке захворювання, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, виявив бажання стати на шлях виправлення, усунув заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого майна потерпілій.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків та не носило насильницький характер, приймаючи до уваги думку потерпілої, яка просить суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, враховуючи, що обвинувачений усунув заподіяну шкоду потерпілій шляхом повернення викраденого майна, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду та поклавши на нього наступні обов`язки: не відлучатись з м. Запоріжжя за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України покласти на прокурора.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Lenovo S650», в корпусі сірого кольору з imeі № 1 НОМЕР_1 , imeі № 2 НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити у ОСОБА_6 за належністю (т. 2, а.п. 16-17).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1