Справа №694/704/15-к
У Х В А Л А

Іменем України

22.04.2015року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши подання лікаря-психіатра Звенигородської ЦРЛ про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановила:

03.06.2014 року ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області до ОСОБА_2 застосовано захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

21.04.2015 року до суду звернулася лікар-психіатр Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_3 із поданням про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 . У поданні зазначено, що 05.01.2015 року ОСОБА_2 оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗ Черкаський обласний психоневрологічний диспансер та прийнято рішення, що за станом психічного здоров"я хворий ОСОБА_2 не представляє суспільно-небезпечних намірів та потребує припинення надання психіатричної допомогу у примусовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 95 Кримінального кодексу України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно положень ч.3 ст.26 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.514 Кримінального процесуального кодексу України: продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування; розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.19 Закону України Про психіатричну допомогу встановлено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.95 Кримінального кодексу України, ч.3 ст.26, ч.ч.1,3 ст.514 Кримінального процесуального кодексу України та ч.ч.3, 4 ст.19 Закону України Про психіатричну допомогу суд повноважний вирішувати питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру лише за наявності висновку комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність припинення застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, який до суду наданий не був.

На підставі викладеного, через відсутність повноважень, керуючись ст.95 Кримінального кодексу України, ст.26, ст.514 Кримінального процесуального кодексу України та ст.19 Закону України Про психіатричну допомогу,

ухвалив:

повернути подання лікаря-психіатра Звенигородської ЦРЛ про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , як таке що не відповідає вимогам чинного законодавства.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя