Справа № 11-812 Головуючий у 1-й інстанції Герасименко В.М.
ч.2 ст.186 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

8 серпня 2007
колегія судців судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого -
Юренко Л.А.

Суддів - Батрака
В.В., Слєпухи О.Є.

З участю
прокурора Дупака М.Г.

Захисника
ОСОБА_1

Засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3

Потерпілого
ОСОБА_4 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну
справу за апеляцією ст.110мічника прокурора Полтавського р-ну, засуджених ОСОБА_2та ОСОБА_3 на вирок
Полтавського районного суду від 7 травня 2007року.

Цим вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, мешканець с
Крюково Полтавського р-ну, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в
силу ст.89 КК України не судимий,-

засуджений за
ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч.1 ст.162 КК
України на 1 рік обмеження волі;

за ч.1 ст.122 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст.309
КК України на 1 рік позбавлення волі. На
підставі ст.70 КК
України шляхом часткового
складання призначених покарань
остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мешканець с
Нестеренки Полтавського р-ну, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в
силу ст. 89 КК України не судимий,-

засуджений за
ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.162 КК України- на
1 рік обмеження волі. На підставі ст.70
КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно
призначено 4 роки позбавлення волі.

Стягнено
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
солідарно на користь ОСОБА_4 1306 грн.29 коп. матеріальної шкоди та
моральної шкоди з ОСОБА_2 1300грн. і з ОСОБА_3а-700грн.

ОСОБА_2та
ОСОБА_3 визнані винними у скоєнні таких злочинів.

12
грудня 2006 року на вул. Шевченка в с
Крюково Полтавського р-ну ОСОБА_2 на грунті неприязних відносин, які
виникли в результаті допущеної ним дорожньо-транспортної пригоди- удару
автомобілем у стовп, умисно з застосуванням дерев'яної палиці заподіяв ОСОБА_4
середньої тяжкості тілесні ушкодження, від яких потерпілий втратив свідомість.
Після цього ОСОБА_2та ОСОБА_3 відтягли непритомного ОСОБА_4 в будинок ОСОБА_5,
незаконно проникнувши туди шляхом пошкодження дверних запорів. Знаходячись в
будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою між

собою, скориставшись безпорадним станом потерпілого, відкрито
заволоділи його мобільним
телефоном, гаманцем, грошима та іншим майном на загальну суму 512 грн.

Крім
того влітку 2006року ОСОБА_2 незаконно придбав, зірвавши в лісосмузі поблизу с Бойківське
Полтавського р-ну, коноплю
та незаконно зберігав у себе вдома цей наркотичний засіб -канабіс.

В
апеляції прокурора ставиться питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_2 та
ОСОБА_3а з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України та закриття справи в
цій частині, оскільки сума викраденого-512 грн. є дрібною крадіжкою. Прокурор
просить постановити вирок, яким призначити ОСОБА_2 за сукупністю злочинів,
передбачених ст.ст.309 ч.1, 122ч.1, 162ч. 1 КК України 3 роки позбавлення волі.

В апеляції
засуджений ОСОБА_2 просить про пом'якшення покарання, посилаючись на те, що
тілесні ушкодження він заподіяв ОСОБА_4 під час влаштованої останнім бійки,
речами потерпілого не заволодівав, а підібрав їх у дворі ОСОБА_5 і збирався
повернути потерпілому. Вказує на те, що на його утриманні двоє неповнолітніх
дітей, а його мати є інвалідом 1-ї групи. Просить застосувати до нього ст.75 КК
України та Закон України «Про амністію» від 19.4.2007року.

Засуджений
ОСОБА_3 просить перекваліфікувати його дії із ст. 186ч.2 КК України на « більш
м'яку», як вказано в апеляції. Стверджує, що участі в грабежі не брав і на такі
дії з ОСОБА_2 не змовлявся. Просить пом'якшити покарання.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, промову прокурора, який просив про
перекваліфікацію дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із ч. 2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185
КК України та закриттю справи в цій частині за відсутністю складу злочину та
залишення вироку в решті без змін; засуджених, які, підтримуючи мотиви своїх
апеляцій та апеляції прокурора, просили про пом'якшення покарання, а ОСОБА_2і
про застосування до нього амністії; заперечення потерпілого ОСОБА_4, провівши
часткове судове слідство, дебати та заслухавши останнє слово кожного із
засуджених, перевіривши матеріали кримінальної справи та мотиви апеляцій,
вважає, що апеляція прокурора та засуджених ОСОБА_3а і ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню.

Судом
встановлено, що побиття ОСОБА_2 ОСОБА_4 мало місце через конфлікт, який виник
на дорозі під час, коли ОСОБА_2, керуючи автомобілем, об'їжджав потерпілого та
вдарився об стовп.

Допитані
під час проведення часткового судового слідства засуджені ОСОБА_2та ОСОБА_3
пояснили, що побитий ОСОБА_4, який до того ж перебував у нетверезому стані,
відійшов з дороги і сів під деревом, не реагуючи ні на що. Боячись, щоб
потерпілий не замерз, вони затягли його в будинок ОСОБА_5 та поклали на ліжко.
Вони вважали, що потерпілий знаходиться без свідомості і не розуміє які дії
вчиняються стосовно нього. Пояснили, що уточнюючи на досудовому слідстві і в
суді 1-ї інстанції, що ОСОБА_4 лише «бурмотів», вони цим підтверджували, що він
не усвідомлював, що відбувається з ним і навколо нього. Потерпілий незв'язно
бурмотів до того, як вони затягли його в будинок. В будинку, коли вони поклали
ОСОБА_4 на ліжко, той лежав з закритими очима, мовчав. Вони вважали, що він
нічого не усвідомлює і не розуміє.

З
показань потерпілого ОСОБА_4, які він давав на досудовому слідстві, в суді 1-ї
інстанції та при частковому судовому слідстві вбачається, що після побиття його
ОСОБА_2 він час від часу втрачав свідомість, а коли його затягли в будинок,
поклали на ліжко і почали витягувати з одягу мобільний телефон та інші речі, не
міг ні чинити опору, ні відкрити очей, ні щось сказати, а знову втратив
свідомість. Прийшов в себе під ранок, коли нікого біля нього вже не було.

Факт
викрадення засудженими майна потерпілого тоді, коли останній перебував у
безпорадному стані і в силу цього не міг чинити опір, встановлено судом і
вказано на це у вироку. Суд привів у вироку і докази того, що засуджені викрали
речі потерпілого, коли він лежав на ліжку в будинку ОСОБА_5 і, зокрема,
послався на показання ОСОБА_4 про те, що його мобільний телефон був
прикріплений до ременя, а гроші знаходились в кишені, застебнутій на ґудзик,
тому не могли випасти при його волочінні.

Суд
обгрунтовано відкинув заяви засуджених про те, що речі потерпілого вони знайшли
у дворі, коли затягнувши потерпілого в будинок, повертались додому.

З
показань засуджених вбачається, що ОСОБА_4, який через отримання тілесних
ушкоджень та перебування у нетверезому стані був без тями, вони затягли в
будинок з метою не дати йому замерзнути в морозну ніч. Умислу на заволодіння
майном потерпілого в той час вони не мали.

Потерпілий
підтвердив, що засуджені почали викрадати його речі вже тоді, коли вони поклали
його на ліжко.

При
таких обставинах суд прийшов до вірного висновку про те, що умисел на
заволодіння майном потерпілого виник у засуджених тоді, коли вони поклали
ОСОБА_4 на ліжко та вважали, що він не усвідомлює характеру вчинюваних стосовно
нього дій.

Вірно
встановивши фактичні обставини викрадення речей потерпілого, суд помилився при
кваліфікації дій засуджених.

По
справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, викрадаючи речі ОСОБА_4, вважали, що
вчиняють це таємно і що потерпілий не усвідомлює їх дій через втрату
свідомості, а потерпілий, знаходячись у безпорадному стані та втрачаючи час від
часу свідомість, не зміг ні чинити опору, ні показати, що він розуміє
протиправність вчинюваних щодо нього дій. При таких обставинах висновок суду
про відкритий спосіб викрадення засудженими чужого майна суперечить обставинам
вчиненого злочину.

Оскільки
умисел ОСОБА_2 та ОСОБА_3а був направлений на таємне викрадення чужого майна і
викрадаючи речі ОСОБА_4, вони вважали, що роблять це непомітно для останнього,
дії засуджених охоплюються ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК
України.

Разом з
тим судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викрали майно ОСОБА_4 на загальну
суму 512 грн., що відповідно до ст.51 КоАП України є дрібною крадіжкою, за
вчинення якої особи не підлягають кримінальній відповідальності.

У
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3а складу злочину, передбаченого
ст.186 ч.2 КК України, вирок в цій частині підлягає скасуванню, а справа
закриттю на підставі ст. 6 п. 2 КПК України.

Призначаючи
ОСОБА_2у покарання, суд визнав відсутність обставин, які б обтяжували його
відповідальність, та врахував наявність на його утриманні двох неповнолітніх
дітей, позитивну характеристику, те, що ОСОБА_2 не судимий в силу ст.89 КК
України.

ОСОБА_2
має на утриманні двох неповнолітніх дітей, просить про застосування до нього
амністії, перешкод до її застосування немає.

Оскільки
ОСОБА_2 підпадає під дію п. «б» ст.1 Закону України « Про амністію» від
19.4.2007 року, перешкоди для її застосування відсутні, він підлягає звільненню
від покарання.

У зв'язку з
викладеним не вбачається підстав для застосування ст.75 КК України.

ОСОБА_3
на момент розгляду справи відбув покарання, яке йому було призначено за ч.1
ст.162 КК України і підлягає звільненню з-під варти.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора та засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 частково задовольнити.

Вирок в
частині засудження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України скасувати і справу в цій частині
закрити за відсутністю складу злочину.

За
сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.162, ч.1 ст.309 КК України
шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворих призначити ОСОБА_2 З
роки позбавлення волі.

Застосувати
до ОСОБА_2 ст.1 п. « б»
Закону України «Про амністію» від 19.4.2007р. і звільнити його від покарання.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2 скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду.

Вважати
ОСОБА_3 засудженим
за ч.1 ст.162 КК України до міри покарання, призначеної судом - 1 року
обмеження волі і в зв'язку з відбуттям на даний час покарання скасувати міру
запобіжного заходу та звільнити його з-під варти.

В решті
вирок Полтавського районного суду від 7 травня 2007 року щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 залишити без змін.