ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2008 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

за участю прокурора представника цивільного позивача

Каплунського В.Ф., ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

уродженця м. Білопілля Сумської області, громадянина
України, освіта середня, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину
2002 року народження, непрацюючого, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_3,
несудимого,

обвинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

6
листопада 2007 року близько 18 год. 45 хв. ОСОБА_5, знаходячись в цеху ТОВ
„Торговий дім „Соляріс” у м. Вишгороді по вул. Шолуденка, 19, промисловий
майданчик НОМЕР_1, після виконання робіт з демонтажу конденсаторів типу „КМ”,
що містять дорогоцінні метали, загорнув їх в поліетиленовий пакет у кількості
300, 6 г вартістю 2 448 грн. 33 коп. та намагався таємно заволодіти ними під
час проходження контрольно-пропускного пункту підприємства, однак свій намір не
довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки охорона
підприємства виявила та вилучила в нього згадані матеріали.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 визнав свою винуватість і ствердив,
що з 2 жовтня 2007 року працював ІНФОРМАЦІЯ_3 по розробці обладнання в цеху ТОВ
„Торговий дім „Соляріс”. Протягом робочого дня розбирав електричне обладнання й
мав доступ до конденсаторів типу „КМ”, що містять дорогоцінні метали. З метою
їх крадіжки та подальшого продажу, загорнув у поліетиленовий пакет і намагався
винести за територію підприємства через контрольно-пропускний пункт, де був
затриманий.

Зазначив, що на території підприємства можливості розпорядитися
конденсаторами не мав і для цього збирався їх пронести через
контрольно-пропускний пункт.

Укладав договір повної матеріальної відповідальності, але під звіт будь-яке
обладнання, дорогоцінні матеріали або відходи не приймав.

З кваліфікуючими ознаками інкримінованого йому злочину, вагою та вартістю
майна погодився.

Свідок ОСОБА_6 - начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ЗАТ „ВДМ”, ствердив, що у вказаний
в обвинувальному висновку час при виході з підприємства був затриманий підсудний,
у якого виявлено і вилучено 300,6 г конденсаторів типу „КМ”, які той намагався
винести з підприємства у поліетиленовому згортку.

Про такі ж обставини йдеться в оголошених показаннях свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (ас. 40, 42, 44).

Згідно даних протоколу огляду місця події від 6 листопада 2007 року, на
території ТОВ „Торговий дім „Соляріс” оглянуто згорток конденсаторів типу „КМ”,
що були виявлені та вилучені службою охорони підприємства у ОСОБА_5, про що
складався відповідний акт (а.с. 15, 20).

З даних протоколу відтворення обстановки та обставин події вбачаються
обставини, за яких підсудний на підприємстві детально показав спосіб у який він
намагався таємно заволодіти майном і винести його через контрольно-пропускний
пункт (а.с. 64-67).

Вартість 300,6 г матеріалів, якими намагався заволодіти підсудний,
становить 2 448 грн. 33 коп. (а.с. 12).

Ці та інші докази дають підстави вважати, що ОСОБА_5 вжив усіх заходів до
заволодіння чужим майном, однак свій намір до кінця не довів, коли був затриманий
охоронцями підприємства при виході з нього.

Аналізуючи зібрані у справі докази, а також мотивувальну частину постанови
прокурора про зміну обвинувачення, в якій йдеться про вчинення ОСОБА_5 замаху
на крадіжку, суд вважає, що підсудний інкримінований йому злочин не закінчив і
можливості розпорядитися майном на момент проходження контрольно-пропускного
пункту підприємства не мав, а тому його дії слід кваліфікувати із застосуванням
ч. 2 ст. 15 КК України.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні замаху на таємне
викрадення чужого майна, що підтверджується доказами дослідженими в судовому
засіданні, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує конкретні обставини
справи та вчинення ОСОБА_5 злочину невеликої тяжкості, дані про його особу,
який раніше несудимий, характеризується посередньо, має сім'ю і утримує дитину,
у вчиненому щиро покаявся, що є пом'якшуючою покарання обставиною, відповідно
до ст. 66 КК України.

При розв'язанні цивільного позову, суд дійшов наступного.

Зі справи вбачається, що майно, яке намагався викрасти підсудний, повернуто
підприємству (а.с. 39).

Разом з тим у матеріалах справи відсутні дані про завдання злочинними діями
ОСОБА_5 матеріальних збитків цивільному позивачеві ТОВ „Торговий дім „Соляріс”
відповідно до Закону України „Про визначення розміру збитків завданих
підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням),
нестачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних
цінностей”, а тому підстав до його застосування суд не вбачає.

Що стосується стягнення на відшкодування моральної шкоди, то її заподіяння
цивільному позивачеві даним злочином у судовому засіданні не доведено.

З цих підстав у задоволенні цивільного позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і за цим законом
призначити йому покарання - штраф у розмірі 850 грн.

Запобіжний захід до
набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

В
задоволенні цивільного позову ТОВ „Торговий дім „Соляріс” відмовити.

Речові докази по справі -
конденсатори типу „КМ”, залишити в ТОВ „Торговий дім „Соляріс”.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного
суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом
подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя:

7/1-288/06

копія

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2006 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Замно Н.М.,

за участю прокурора

Медведської О.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця і жителя АДРЕСА_1, громадянина України,
неодруженого, не працюючого, освіта середня,

судимого 21 березня 2006 року вироком цього ж суду за ч.
1 ст. 263 і ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі,
звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України на 2 роки, 26 травня 2006 року постановою цього ж суду направленого для
відбування призначеного покарання,

обвинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

в
період з 20 по 22 квітня 2006 року близько 20 год. ОСОБА_1 за попередньою
змовою із особою, кримінальну справу щодо якої закрито на підставі п. 8 ст. 6
КПК України, будучи в стані алкогольного сп'яніння, проникли через вікно до
будинку АДРЕСА_2, звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_2, зокрема:
телевізор „ЛЖ” вартістю 1 100 грн., телевізор „Рекорд” - 500 грн.,
електролобзик „Спаркі” - 350 грн., набір сверл - 30 грн., покривало - 70 грн.,
три комплекти білизни на суму 150 грн., чотири рушники на суму 60 грн., пляшку
коньяку „Коктебель” - 30 грн., дві консерви на суму 6 грн., а всього на
загальну суму 2 296 грн.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав свою винуватість і ствердив,
що в стані алкогольного сп'яніння разом із ОСОБА_3, який проник до будинку
потерпілої ОСОБА_2, викрали її майно, яким розпорядилися на власний розсуд.
Підсудний погодився з кваліфікуючими ознаками інкримінованого йому злочину та
визначеними органами досудового слідства переліком та вартістю викраденого
майна, а також способом його викрадення.

Пред'явлений потерпілою позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав у
повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_2 ствердила про виявлення 23 квітня 2006 року слідів
проникнення в будинок і викрадення належного їй майна на суму 2 296 грн.,
вчинення такого підсудний заперечував. Пізніше дізналася, що ОСОБА_1 разом із
ОСОБА_3 продавали викрадене в неї майно, яке їй повернуто не було, а тому
просить про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди й уточнює позовні
вимоги на зазначену суму. Також зазначила, що речовий доказ у справі -
телевізор „Рекорд” пошкоджено і такий не придатний до використання, а тому
цінності для неї не має.

Виходячи з того, що показання підсудного ОСОБА_1 відповідають фактичним
обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й
не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою прокурора,
потерпілої та підсудного, визнав недоцільним дослідження доказів, які
учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_1 у таємному викраденні чужого
майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, що
підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його
злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує конкретні обставини
справи та вчинення ОСОБА_1 тяжкого злочину в стані алкогольного сп'яніння, дані
про його особу, який не працює і негативно характеризується, а до того ж вчинив
рецидив злочинів, протягом іспитового строку призначеного попереднім вироком,
що є підставою до призначення покарання за сукупністю вироків, на підставі ст.
71 КК України, шляхом його часткового складання.

У той же час, слід урахувати, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, що
обумовлює призначення нижчої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст.
185 КК України.

Цивільний позов заявлений потерпілою про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 2 296 грн.

На підставі викладеного і керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_1, у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому
покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім
вироком від 21 березня 2006 року і остаточно ОСОБА_1 визначити покарання
4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк
відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_1 відповідно до постанови
Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2006 року про
направлення ОСОБА_1 для відбування призначеного покарання за вироком цього ж
суду від 21 березня 2006 року (а.с. 77-78).

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 2
296 грн.

Речові докази по справі - телевізор „Рекорд”, який знаходиться на
зберіганні в кімнаті речових доказів Вишгородського РВ ГУ МВС України в
Київській області, знищити (а.с. 53).

ОСОБА_1
до відправки в місця позбавлення волі утримувати в Київському СІЗО № 13
управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м.
Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного
суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом
подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя: