Справа №480/1124/14-к 12.01.2015 12.01.2015 12.01.2015
Провадження: № 11-кп/784/42/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 125 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження № 0000286 апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, проживаючої в АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачена: ОСОБА_6

потерпіла: ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу в сумі 1 500 грн.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; на користь Фінансового управління Миколаївської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 в сумі 3 391 грн. 53 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.
Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує, що кримінальне правопорушення, у якому її обвинувачують, вона не скоювала.

Зазначає, що ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_9 протягом багатьох років перебувають в неприязних стосунках із нею та членами її родини, а тому мають підстави її обмовляти.

Пояснює, що 17.03.2014 року між нею та ОСОБА_8 насправді виникла чергова сварка, в ході якої ОСОБА_8 схопила її, а вона захищаючись відштовхнула ОСОБА_8 , від чого та впала на землю. При цьому в обличчя чи будь-які інші частини тіла вона потерпілу не била, умисла на спричинення тілесних ушкоджень не мала.

Зазначає, що показання свідка ОСОБА_10 у вироку викладені недостовірно, оскільки свідок не казав, що бачив як вона штовхнула ОСОБА_8 в обличчя від чого остання впала. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що вірогідно ОСОБА_8 впала від поштовху ОСОБА_6 , яким чином здійснювався поштовх та у яку частину тіла потерпілої свідок не бачив, крові чи тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_8 він не помітив.

Вказує, що свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснили, що не бачили в результаті чого ОСОБА_8 впала на землю, тілесних ушкоджень на її обличчі чи крові не було.

Наголошує, що до показань свідка ОСОБА_9 необхідно ставитися критично, оскільки він є чоловіком потерпілої, а тому зацікавленою особою.

Заначає, що висновок експерта № 520/326-14 від 28.04.2014 року щодо характеру та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_8 , суперечить показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тому що якби зазначені тілесні ушкодження були заподіяні потерпілій, то вказані свідки бачили б синець під оком, кров з носа, а вони впевнено заявляють, що ніяких видимих ушкоджень та крові на обличчі ОСОБА_8 не було.

Вказує, що суд 1 інстанції незаконно відмовив у задоволенні її клопотання про допит свідка ОСОБА_13 , чим порушив ст. 22 КПК України, а саме принцип змагальності сторін кримінального провадження.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження щодо поданої апеляційної скарги на рішення суду 1 інстанції.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 просить вирок залишити без змін.

Вказує, що 17.03.2014 року обвинувачена спочатку провокувала конфлікт, а потім взяла в руку металевий предмет та вдарила її в обличчя з лівої сторони, від чого вона впала і втратила свідомість. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кістки носа без зміщення уламків, синця в області нижнього повіка лівого ока.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.03.2014 року приблизно об 11.00 год. ОСОБА_6 знаходилася на території свого домоволодіння на земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 знаходилася на території свого домоволодіння на земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 .

Вказані земельні ділянки розташовані одна біля одної та між собою огорожею не розділені. На грунті тривалих неприязних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи замислене, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_8 та нанесла останній удар кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони, від чого ОСОБА_8 впала на землю.

Відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носу без зміщення уламків, синця в області нижньої повіки правого ока. За ступенем тяжкості кожне з ушкоджень належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_8 та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд 1 інстанції повно та всебічно дослідив обставини кримінального провадження, надав належну оцінку дослідженим доказам і прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та вірно кваліфікував її дії як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В суді 1 інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала та пояснила, що 17.03.2014 року між нею та сусідкою ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 схопила її за руку, а вона відштовхнула її від себе, від чого ОСОБА_8 впала на землю. В обличчя чи інші частини тіла ОСОБА_8 вона не била, умисла на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень не мала.

Однак суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані показання обвинуваченої ОСОБА_6 спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 17.03.2014 року під час здійснення комісією замірів земельних ділянок домоволодінь в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_6 на грунті раніше виниклих тривалих неприязних відносин відбулася суперечка, в ході якої ОСОБА_6 вдарила її правою рукою в ліву сторону обличчя, від чого вона впала та втратила свідомість. Через погане самопочуття змушена була звернутися за медичною допомогою, проходила курс лікування.

Показання потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 17.03.2014 року на території їх земельної ділянки сусідка ОСОБА_6 конфліктувала з його дружиною ОСОБА_14 . Несподівано підійшовши до ОСОБА_14 , ОСОБА_6 із силою вдарила її рукою в обличчя, а саме в перенісся, від чого потерпіла впала на дорогу. Після цього у дружини було погане самопочуття.

Обставини нанесення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_6 підтвердив в суді свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що бачив, як ОСОБА_6 замахнулася рукою на ОСОБА_8 , вдаривши чи штовхнувши її, від чого остання впала на дорогу. Після цього потерпіла скаржилася, що у неї болить голова.

Допитані в суді 1 інстанції свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що ОСОБА_8 і ОСОБА_6 спочатку сперичалися та кричали одна на одну. Потім свідки бачили, що ОСОБА_8 лежить на землі, а поряд стоїть ОСОБА_6 .

Мотивуючи висновки про винність ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй злочину, суд обгрунтовано послався на показання вказаних свідків, які узгоджуються між собою, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Показання потерпілої ОСОБА_8 та свідків знаходяться у повній відповідності з іншими доказами, які дослідив суд в судовому засіданні. Зокрема, додатковим висновком експерта № 520/326-14 від 28.04.2014 року, яким встановлено, що у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа без зміщення уламків, синця в області нижнього повіка лівого ока, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в строк та при обставинах, вказаних освідуваною. За ступенем тяжкості кожне ушкодження належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виникнення ушкоджень при падінні з висоти власного зросту з положення стоячи на площину, або після надання тілу прискорення виключається (а.п. 85-86).

Таким чином, суд всебічно та повно дослідив обставини справи і прийшов до обгрунтованого висновку про винність обвинуваченої ОСОБА_6 в інкримінованому їй злочині та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Доводи ОСОБА_6 про те, що вона не скоювала цього злочину є необґрунтованими та спростовуються доказами належним чином дослідженими судом 1 інстанції.

Слід визнати необґрунтованими й доводи апеляційної скарги про неповноту й однобічність судового слідства, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи.

Те, що в судовому засіданні, не був допитаний свідок ОСОБА_13 не вплинуло на повноту судового слідства, оскільки вказана особа не була свідком злочину, а крім того, на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини скоєння злочину ОСОБА_6 , а тому судова колегія приходить до висновку, що у суду 1 інстанції не було підстав додатково з`ясовувати ще якісь обставини, які не мають значення для встановлення істини у справі, про що необгрунтовано зазначає в апеляційній скарзі обвинувачена.

Наведені вище докази спростовують твердження апелянта про недоведеність її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: