Справа №
в 1 інстанції - Кіровський Ю.В.
Категорія - 115 ч. 1 КК
ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого -
Навозенко Л.С.

суддів - Широян
Т.А., Шахової О.Г.

з участю :

прокурора -
Гапеєвої Н.П.

законного
представника потерпілої - ОСОБА_4

потерпілої
-ОСОБА_3

адвоката-ОСОБА_2

засудженої -
ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями
засудженої ОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_2на вирок Ніжинського міськрайсуду
Чернігівської області від 11 липня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженки м. Бахмач, студентка Ніжинського державного педагогічного
університету, яка раніше не судима, проживає в АДРЕСА_1

Засуджена за ст.
115 ч. 1 КК України на 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_1
визнана винною та засуджена за те, що 15 березня 2007 року близько 20-00 в кафе
„Фаворит" м. Ніжина на грунті особистих неприязних стосунків вона
запропонувала потерпілій ОСОБА_5
з'ясувати їх стосунки. По дорозі до свого господарства ОСОБА_1 та потерпіла

2

ОСОБА_5
продовжували сперечатись, а коли обидві підійшли до будинку ОСОБА_1, остання увійшла
до середини будинку, взяла кухонний ніж і знову на вулиці продовжила з'ясування
відносин із ОСОБА_5. На вул. Пушкіна під час сварки ОСОБА_1 умисно ножем
нанесла удар ОСОБА_5 в область живота, від якого та померла на місці. Після
скоєння вбивства ОСОБА_1 знищила сліди злочину та виїхала в с. Черніхівка. У
апеляціях :

- засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду щодо неї
змінити, втім у який частині не зазначає, посилаючись лише на те, що її вина у
вчиненні вбивства не доведена, а покарання занадто суворе, хоча суд при
призначенні ОСОБА_1 був зобов'язаний застосувати ст. 69 КК України;

- адвокат ОСОБА_2просить вирок суду щодо ОСОБА_1
скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу
злочину, посилаючись на те, що судом не з'ясований мотив вчинення злочину,
суб'єктивна сторона злочину не досліджена, залишено поза увагою суду те, що
потерпіла висловлювала на адресу засудженої погрози позбавлення життя, які
ОСОБА_1 сприймала реально, а тому застосувала ніж у якості самооборони, тт.. діяла в стані
уявної оборони, що ініціатором сварки 15 березня 2007 року була саме потерпіла,
яка вела себе агресивно, перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Стверджує,
що ножове поранення ОСОБА_5 отримала від власних необережних дій, що первинні
показання ОСОБА_1 не можна визнати достовірними, оскільки вони отримані із
порушенням її прав на захист. У апеляції стверджується також ,що висновки суду
щодо винності ОСОБА_1 в умисному вбивстві однобічні і ґрунтуються лише на одних
доказах. При цьому іншим доказам , які виправдовують ОСОБА_1, суд не дав належної
оцінки. Щодо покарання, то в апеляції також наголошується, що суд при наявності
пом'якшуючих обставин не застосував ст. 69 КК України, хоча був зобов'язаний це
зробити та призначити покарання ОСОБА_1 нижчим за нижню межу санкції ст. 115
ч.1 КК України.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, потерпілої та її представника про залишення вироку
суду щодо ОСОБА_1 без змін, саму засуджену та її адвоката , які просять вирок
суду скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу
злочину, або ж пом'якшити покарання шляхом застосування ст. 69 КК України,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що
апеляції засудженої ОСОБА_1 та її захисника не підлягають задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 в умисному вбивстві потерплої ОСОБА_5 при обставинах, викладених у
вироку, доведена, підтверджується наявними по справі доказами , які суд належно
дослідив та правильно оцінив.

Доводи
засудженої ОСОБА_1та адвоката ОСОБА_2про відсутність у ОСОБА_1 умислу на умисне
вбивство ОСОБА_5, що вона що діяла в умовах уявної оборони, і що на ніж ОСОБА_5
впала при випадкових обставинах, посковзнувшись на місці, безпідставні.

3

Під час досудового
слідства ОСОБА_1 неодноразово змінювала свої показання щодо обставин вчинення
злочину, і в кожному випадку її доводи були предметом ретельної перевірки.

Згідно із
висновками судово-медичної експертизи трупа у ОСОБА_5 були виявлені тілесні
ушкодження - колото-різана проникаюча через сальник , шлунок та судини черевної
порожнини рана на передній поверхні черевної стінки; непроникаючі колото-різані
рани обох передпліч, тулуба та правої кисті, які утворились від дії
колючо-ріжучого знаряддя типу ножа.

У засудженої за
місцем її проживання було вилучено ніж, на яких виявлені сліди крові , яка
згідно висновків судово-імунологічної експертизи могла походити від потерпілої
ОСОБА_5

Засуджена
ОСОБА_1 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні не заперечувала,
що з свого будинку взяла ножа і саме цим ножем ОСОБА_5 були нанесені зазначені
вище тілесні ушкодження.

В своїх
первинних показаннях ОСОБА_1 стверджувала , що ОСОБА_5 впала на ніж . Згідно ж
з висновками додаткової судово-медичної експертизи № 25 від 24 квітня 2007 року
ці її твердження були спростовані і зазначено, що характер та локалізація
тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_5 не відповідають показанням ОСОБА_1

Попередньою
додатковою судово-медичною експертизою № 24 від 24 квітня 2007 року встановлено,
що кількість ран, виявлених на тілі трупа складає не менше 5 з напрямком
раньових каналів в горизонтальному напрямку відносно вертикальної осі трупа.
Дані тілесні ушкодження нанесені з силою, достатньою для їх утворення.

Більше того,
виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в області
передпліччя свідчать про те, що потерпіла в момент їх отримання могла
захищатись. Тобто даних про те, ОСОБА_5 напала на ОСОБА_1 по справі не здобуто

Не знайшло свого
підтвердження твердження ОСОБА_1 про те, що ніж вона витягла із сумки і
демонструвала його перед ОСОБА_5, таким чином застерігаючи ту від будь-яких
агресивних дій.

При проведенні
відтворення обстановки та обставин події 20 березня 2007 року по обставинах,
які були на момент вчинення злочину, з участю статистів і самої засудженої
встановлено, що ножа ОСОБА_5 бачити не могла, оскільки була темна пора року і
освітлення на вулиці було відсутнє.

Безперечним є
той факт, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 існували неприязні відносини, які вони
з'ясовували 15 березня 2007 року. Про це стверджувала, як сама ОСОБА_1 так і свідки по справі.

Що ж до
погроз з боку ОСОБА_5, які ОСОБА_1 сприймала як такі, що становлять загрозу для
її життя, то ці її твердження не знайшли свого підтвердження. Зокрема, ОСОБА_1,
пояснюючи причини застосування ножа , стверджувала, що після тривалої сварки
ОСОБА_5 подзвонила невідомому чоловіку, сповістивши, щоб той приїжджав. Але ж
із роздруківки вхідних та вихідних дзвінків
телефону ОСОБА_5 встановлено, що вона
із 19-26 до

4

19-41 15 березня 2007 року спілкувалась по телефону із
ОСОБА_1, а потім
нею о 19-42 та о 19-56 були зроблені дзвінки особам жіночої статі. Після цього
вихідних дзвінків не значиться. Смерть же ОСОБА_5 згідно висновків
судово-медичної експертизи настала в проміжок часу між 20-21 годинами.

Крім того, у
файлі мобільного телефону ОСОБА_5 „Відправлені повідомлення" мається текст
, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_5 жінці на ім'я ОСОБА_1пропонувала
припинити будь-які відносини. В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що дане
повідомлення було направлено ОСОБА_5 саме їй.

ОСОБА_1стверджувала,
що ініціатором зустрічі 15 березня 2007 року була саме ОСОБА_5, яка примусила
її прийти на зустріч, від якої вона не могла відмовитись.

Втім із
роздруківки тих же вхідних та вихідних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_5
встановлено, що цього дня саме ОСОБА_1 о 10-26 та 15-36, 15-45 телефонувала
ОСОБА_5, а не остання їй. Після 18-00 ініціатором дзвінків знову ж таки була
ОСОБА_1

Крім того,
свідок ОСОБА_6стверджувала, що о 17-00 вона бачилась із ОСОБА_5, яка розмовляла
із невідомою особою, якій пояснювала, що не має для зустрічі часу, бо має
вирішити багато справ. Коментуючи розмову , ОСОБА_5 повідомила, що це дзвонила
ОСОБА_1, з якою
вона не хотіла спілкуватись.

Як повідомив в
судовому засіданні свідокОСОБА_7, він о 19-30 йшов вулицею Пушкіна в м. Ніжині
і позаду себе почув жіночій голос, побачив ОСОБА_1, яка розмовляла
по телефону із невідомою особою, якій пропонувала поквапитись. Потім він
побачив ОСОБА_5, яка також розмовляла по телефону і зрозумів, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 спілкувались між собою.

Наведене
спростовує показання ОСОБА_1,
про те, що ОСОБА_5 примусила її піти на зустріч.

Переконливих
доказів про неможливість уникнути зустрічі із ОСОБА_5. ОСОБА_1 не навела.

Із її показань
вбачається, що після зустрічі із ОСОБА_5, вони по дорозі з'ясовували відносини,
тягали одна одну за волосся. Проходячи повз свого будинку, ОСОБА_1 мала
можливість припинити с сварку,
піти додому. Але ж вона цього не зробила, а , навпроти, взяла кухонного ножа,
вийшла на вулицю та знову продовжувала з'ясовувати відносини із ОСОБА_5, а
потім нанесла ножем ОСОБА_5 тілесні ушкодження, від яких та померла на місці.

Нанесені
ОСОБА_5 тілесні ушкодження в область передпліч та долоні свідчать згідно висновків
судово-медичної експертизи про самозахист потерпілої, а не засудженої. В
судовому засіданні був допитаний експерт, який підтвердив ці висновки, а також
пояснив, що характер раневого
каналу у черевній порожнині свідчить, що мав місце удар ножем, а не падіння
потерпілої на нього. А пошкодження на одязі в області ножового

5

поранення черевної порожнини свідчить, що було нанесено
удар , а потім ніж було вийнято.

Підстав ставити
під сумніви висновки судово-медичних експертиз по справі нема.

У вилученому
мобільному телефоні ОСОБА_1 були знищені записи вхідних та вихідних дзвінків з
мобільного телефону ОСОБА_5

Наведене
свідчить, що ОСОБА_1 діяла свідомо, про що також додатково свідчать і її
наступні дії. ОСОБА_1 після нанесення ножових поранень ОСОБА_5 повернулась
додому, вимила ніж від крові, переодягла свій забруднений кров'ю одяг та
заховала у дворі, а потім виїхала до с.
Черніхівка , де перебувала у людних місцях тривалий час і лише о 23-00
повернулась додому.

Наведене у
сукупності спростовує також твердження засудженої та її адвоката, що ОСОБА_1
діяла в стані уявної оборони.

Таким чином
об'єктивна та суб'єктивна сторона злочину судом встановлена вірно, а дії
ОСОБА_1 за ст. 115 ч.1 КК України кваліфіковано вірно.

Що ж до
призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно відповідає вимогам ст. 65-67 КК
України. Судом взято до уваги всі можливі пом'якшуючі покарання обставини і за
своїм розміром призначене ОСОБА_1 покарання є близьким до мінімального,
встановленого санкцією ст. 115 ч. 1 КК України. Що ж до застосування ст. 69 КК
України, то це є право суду , а не обов'язок, як на то наголошується у
апеляціях засудженої та її адвоката. Колегія суддів не знаходить підстав для
призначення ОСОБА_1 покарання нижчим за нижню межу, передбачену санкцією ст.115
ч.1 КК України.

Цивільний позов
по справі розглянуто правильно. У апеляціях учасниками по справі цивільний
позов не оскаржувався.

Порушень норм
кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за собою безумовне
скасування вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст.
365, 366 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1та її адвоката ОСОБА_2залишити без задоволення, а вирок
Ніжинського міськрайсуду від 11 липня 2007 року щодо ОСОБА_1- без змін.