АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/141/15 Справа № 205/9142/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року стосовно, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, раніше судимого
якою було відмовлено в задоволенні подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про умовне-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого.

за участю прокурора - ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
представника ДВК №89 ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та постановити апеляційний суд свою ухвалу, звільнивши його умовно достроково від відбуття покарання. Вказує, що для задоволення подання колонії у суду першої інстанції були всі підстави так як він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того засуджений вказує, що за весь час передування в Солонянській ВК № 21 та Дніпропетровській ВК №89 він постійно працював за, що постійно отримував заробітну плату, також те, що за час перебування в Дніпропетровській ВК №89 був чотири рази заохочений, два з яких начальником колонії.

Вважає, що суд першої інстанції відмовив йому в застосуванні ст. 81 КК України безпідставно, лише на підставі наявності минулих умовно дострокових звільнень, які до нього застосовувались і ніяк не пов`язані з теперішнім його покаранням, тому не можуть характеризувати його з негативної сторони.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 просив задовольнити його апеляційні вимоги та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення та звільнити його від відбування покарання, вказуючи при цьому, на обґрунтовані підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Представник Дніпропетровського виправного центру №89 ОСОБА_8 підтримав апеляцію засудженого і прохав скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши подання вказаної установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 3 дня. Вважав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, норму праці постійно виконує.

Прокурор ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції скасувати, а апеляцію засудженого ОСОБА_6 - задовольнити, звільнивши останнього умовно-достроково від відбуття покарання. Вказав, що суд безпідставно послався як на підставу для відмови в задоволенні подання на те, що раніше ОСОБА_6 декілька разів звільнявся умовно-достроково, та потім знову вчиняв злочини.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що хоч засуджений і відбув необхідний строк покарання та характеризується позитивно, режиму відбування покарання не порушує, працевлаштований, має заохочення, але вважав, що в умовно-достроковому звільнені засудженому має бути відмовлено, оскільки до засудженого раніше чотири рази застосовувалося умовно-дострокове звільнення, після чого ОСОБА_6 знову вчиняв умисний злочин. Також суд врахував значний термін невідбутого засудженим покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, надавши сторонам слово в дебатах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді обмеження волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання та посилаючись, як на підстави відмови в задоволенні клопотання, на те, що до засудженого раніше неодноразово застосовувалося умовно-дострокове звільнення, після чого ОСОБА_6 знову вчинив умисний злочин, тим самим залишив недослідженими з`ясування обставин, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а також допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які потягли за собою неправильне застосування вимог кримінального закону.

З характеристики засудженого /а.с.4/ вбачається, що після прибуття до ДВК № 89 засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований працівником у ливарному цеху, до праці відноситься сумлінно, свої обов`язки виконує у повному обсязі. 14 жовтня 2013 року за постановою начальника установи був переведений до дільниці соціальної реабілітації, за час відбування покарання має стабільну поведінку, залучений до програми диференційованого виховного впливу за темою «Підготовка до звільнення», у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки з усіма засудженими. Отже адміністрацією колонії зазначено, що ОСОБА_6 позитивно характеризується та довів своє виправлення.

В суді апеляційної інстанції представник ДВК № 89 також підтвердив в повному обсязі подання, характеризував засудженого виключно з позитивної сторони, вважав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 по надуманим підставам.

Як вбачається із довідки про заохочення та стягнення /а.с.5/, яка мається в матеріалах кримінального провадження засуджений ОСОБА_6 за час відбуття покарання має чотири заохочення останнє датоване 28 березня 2014 року, стягнень за період відбування покарання не має.

Також в матеріалах провадження наявне зобов`язання засудженого ОСОБА_6 /а.с.6/ з якого вбачається, що в разі застосування до нього ст.81 КК України він зобов`язується сумлінною працею, правослухняною поведінкою та дотриманням соціальних норм виправдати цю довіру, також протягом трьох днів після прибуття до місця проживання зареєструватися до органу міліції.

Відповідно до заяви /а.с.8/ матері ОСОБА_9 слідує, що в разі звільнення сина ОСОБА_6 вона зареєструє його за адресою АДРЕСА_1 , а також зобов`язується надати йому фінансове забезпечення. А КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» гарантувала працевлаштування ОСОБА_6 на роботу, на посаду робітника харчоблоку /а.с.11/.

З довідки про працевлаштування /а.с.12/ витікає, що ОСОБА_6 постійно працював, до праці відносився сумлінно. За поясненнями представника, засуджений змінні завдання виконує у повному обсязі, за що має чотири заохочення, одне з яких оголошено правами начальника колонії, що було відмічено в характеристиці /а.с.4/.

На момент розгляду апеляційної скарги 20.01.2015 року, відбутий строк покарання засудженого ОСОБА_6 за даними Дніпропетровської ВК №89 складає 4 роки 3 місяці 28 дні позбавлення волі, строк не відбутого ним покарання складає 1 рік 8 місяців 3 дні позбавлення волі, що було підтверджено довідкою, наданою представником колонії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання Дніпропетровської виправної колонії №89 та міської спостережної комісії про умовне дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого, не прийнявши до уваги суттєві обставини, які безпосередньо вплинули на законне та обґрунтоване рішення суду.

Доводи суду першої інстанції про те, що сам факт звільнення засудженого раніше умовно достроково після чого він скоював злочини, свідчить про наявність підстав для відмови ОСОБА_6 в повторному застосуванні умовно-дострокового звільнення, не є обґрунтованими.

Ст.81 КК України передбачає можливість застосування умовно-дострокового звільнення засуджених за умови, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Діюче законодавство не містить перешкод в застосуванні ст.81 КК України за наявності лише факту, що раніше засуджений звільнявся умовно-достроково та після цього знову вчиняв злочини. Не є перешкодою в застосуванні УДО і наявність тривалого строку невідбутого покарання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Матеріалами кримінального провадження, які були досліджені в суді, підтверджено, що на момент розгляду подання в суді, ОСОБА_6 відбув дві третини строку покарання, після відбуття якого за наявності сумлінної поведінки та позитивного ставлення до праці, виникає право звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, що і було зроблено адміністрацією колонії.

Враховуючи вище вказане колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року, на підставі вимог ст.410 КПК України, ст.411 КПК України, ст.413 КПК України - скасуванню з постановленням, на підставі вимог п.4) ч.1 ст.407 КПК України нової ухвали, якою належить апеляцію засудженого ОСОБА_6 , подання адміністрації Дніпропетровської ВК № 89 та спостережної комісії м. Дніпропетровська - задовольнити, застосувати до ОСОБА_6 вимоги ст.81 КК України, тобто звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування основного покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2011 року на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 3 дні.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.81 КК України, ст.404 КПК України, п.4) ч.1 ст.407 КПК України, ст.410 КПК України, ст.411 КПК України, ст.413 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року відносно засудженого ОСОБА_6 - скасувати.

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

Подання адміністрації Дніпропетровської ВК № 89 та спостережної комісії м. Дніпропетровська, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання - задовольнити на підставі ст.81 КК України, звільнивши засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умовно-достроково від відбування не відбутої частини основного покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2011 року на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 3 дні.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4