Справа № 303/5816/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів
ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/777/134/15 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 19 грудня 2014 року, яким
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 ухвалено розпочати обчислювати з моменту його затримання.
Згідно встановлених обставин, 13 червня 2013 року близько 16 год. 20 хв. в приміщенні платного туалету на території «Центрального ринку» на вул. Воз`єднання в м. Мукачеві, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс правою рукою, зігнутою в лікті, удар в область обличчя ОСОБА_13 , від якого останній, не втримавшись на ногах, упав на сходах, вкритих кахельною плиткою, отримавши тілесні ушкодження, від яких того ж дня помер в реанімаційному відділенні Мукачівської ЦРЛ.
В апеяційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок щодо ОСОБА_9 та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України, з призначенням йому покарання в межа санкції вказаної статті. В обгрунтування апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, а смерть потерпілого настала внаслідок необержних дій ОСОБА_9 .. Окрім цього зазначає, що висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 зроблено на підставі показань потерпілої, яка не була очевидцем події.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, промову прокурора про законність судового рішення, пояснення представника потерпілої, який також вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково з таких підстав.
У відповідності до вимог ст.370,373 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, судове рішення не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
При ухваленні вироку про винуватість ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Органом досудового розслідування встановлено, а судом першої інстанції визнано доведеним, що 13 червня 2013 року близько 16 год. 20 хв. в приміщенні платного туалету на території «Центрального ринку» на вул. Воз`єднання в м. Мукачеві, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс правою рукою, зігнутою в лікті, удар в область обличчя ОСОБА_13 , від якого останній, не втримавшись на ногах, упав на сходах, вкритих кахельною плиткою, отримавши тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 , в суді апеляційної інстанції пояснив, що 13 червня 2013 року під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_13 , який розпочався в громадському туалеті на території Центрального ринку через те, що він відмовився з потерпілим вживати алкогольні напої та піднімаючись сходами туалету, вдарив його ліктем в обличчя і пішов, не знаючи, що останній впав. Обвинувачений зазначив, що наміру на завдання тяжких тілесних ушкоджень він не мав та не бажав настання його смерті.
З показань свідка ОСОБА_14 , допитаної в суді першої інстанції, вбачається, що вона працює прибиральницею в туалеті на території «Центрального ринку» на вул. Воз`єднання в м. Мукачеві і була очевидцем події, яка мала місце 13 червня 2013 року. Зокрема, цього дня вона бачила як до туалету зайшов ОСОБА_9 і спустився по сходах в підвальне приміщення, а слід за ним зайшов чоловік. Через кілька хвилин вона почула стук і виглянувши з вікна побачила як ОСОБА_9 посеред сходів наніс 2 удари долонею чоловіку по обличчю. Вона зробила їм зауваження, після чого ОСОБА_9 продовжував рухатися вверх по сходах, а чоловік, який йшов позаду нього постійно смикав його за одяг та щось говорив. В свою чергу ОСОБА_9 , не повертаючись ударив ліктем по обличчі іншого чоловіка і пішов до виходу не оглядаючись, а чоловік, якого він вдарив - впав донизу, після чого вона, побачивши біля потерпілого багато крові, викликала швидку.
З протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , який було зафіксовано на відео, вбачається, що останній детально та послідовно показав про розвиток події, що мала місце 13 червня 2013 року між ним та потерпілим ОСОБА_13 ..
З протоколу проведеного слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_14 вбачається, що остання детально та послідовно розповіла та показала про подію, яка мала місце в громадському туалеті, зокрема і те, що удар ліктем, який наніс ОСОБА_9 потерпілому, він вчинив ідучи по сходах, спиною до останнього і не дивлячись, куди попаде.
Таким чином, показання, дані обвинуваченим ОСОБА_9 під час слідчого експерименту повністю узгоджуються зі свідченнями ОСОБА_15 ..
З пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції вбачається, що переломи 4,5,6,7 ребер у потерпілого ОСОБА_13 можливі від падіння або від удару, але більш ймовірно при падінні і під час удару об твердий предмет, яким могли бути східці або перила. Тілесні ушкодження на обличчі у потерпілого могли виникнути від удару ліктем за обставин, які вказує обвинувачений та свідок ОСОБА_14 .. Мала ймовірність того, що переломи ребер та інші тілесні ушкодження, описані у висновках експертиз, моли виникнути від удару ногою або рукою. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, характерні під час падіння зі сходів донизу з висоти власного росту. Показання обвинуваченого не суперечать даним судово-медичної експертизи трупа, щодо механізму спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень.
Як встановлено під час досудового розслідування та доведено в судовому засіданні потерпілому був нанесений один удар ліктем, який сам по собі не привів і не міг привести до утворення тяжких тілесних ушкоджень. Тяжкі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_13 , від яких настала його смерть, не були спричинені безпосередніми насильницькими діями обвинуваченого ОСОБА_17 , а стали наслідком того, що ОСОБА_13 після удару обвинуваченого упав і вдарився головою об кахельне покриття сходів.
Ці обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи: характером взаємостосунків між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_9 , які передували злочину, зокрема спільне вживання ними алкогольних напоїв, перебуванням їх в момент спричинення ушкоджень в стані алкогольного сп`яніння, нанесення одного удару, характером, локалізацією та механізмом спричинення тілесних ушкоджень, поведінкою обвинуваченого після посягання, у своїй сукупності не давали підстав вважати, що ОСОБА_9 мав намір умисно заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть.
Таким чином, вірно встановивши такий перебіг подій, обставин та механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим, органом досудового розслідування помилково кваліфіковано їх за ч.2 ст.121 КК України і вказані недоліки залишились поза увагою суду першої інстанції.
Відповідно до вимог Закону, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачила можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст.128 КК України.
Питання про умисел, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Відповідно до змісту чинного законодавства, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, характеризується умисною виною, тобто коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.
Між тим, вирішуючи питання кваліфікації злочинних дій ОСОБА_9 , судом не враховані перелічені істотні обставини по справі, а тому його висновок про умисне заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_13 не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
Із матеріалів справи вбачається, що конфлікт між засудженим та потерпілим фактично виник за ініціативою останнього, 13 червня 2013 року близько 16 год. 20 хв. в приміщенні платного туалету на території «Центрального ринку» на вул. Возз`єднання в м. Мукачеві. Обидва учасники інциденту перебували в стані алкогольного сп`яніння,
За висновком судово-медичної експертизи №204/2013 від 14 червня 2013 року смерть потерпілого ОСОБА_13 настала внаслідок важкої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась вдавленим уламковим переломом потиличної та тім`яної кісток зліва з ушкодженням синусів,епідуральним та субарахноїдальними крововиливами, забоєм головного мозку з розвитком травматичного набряку-набухання головного мозку та вклиненням стовбурових відділів у великий потиличний отвір.
Аналізуючи висновки судово-медичної експертизи слід зазначити, що засудженим потерпілому ОСОБА_13 було нанесено в обличчя (ніс) один удар та саме внаслідок падіння, останній отримав тілесні ушкодження, які призвели до настання його смерті.
За таких обставин апеляційний суд вважає обгрунтованими твердження захисника в апеляції про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України та наявність у діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
Апеляційний суд оцінюючи зібрані у справі докази, вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, як убивство через необережність, з наступних підстав.
З встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, які перевірені апеляційним судом, вбачається, що як обвинувачений так і потерпілий на момент події перебували у стані алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_9 наносячи ліктем зігнутої руки один удар в обличчя потерпілому не міг не розуміти і не передбачати, що від його удару потерпілий ОСОБА_13 може впасти і отримати смертельне ушкодження травмувавшись головою об кахельні східці туалету.
Таким чином у діянні обвинуваченого ОСОБА_9 наявні ознаки необережної форми вини до наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_13 .
Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.
З урахуванням зазначених вимог закону посилання захисника в апеляційній скарзі на необхідність постановлення апеляційним судом нового вироку є необгрунтованим, через що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.
Визначаючи вид і розмір покарання, апеляційний суд враховує, визнання вини та щире каяття останнього, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням. Таке покарання, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2014 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України змінити.

Діяння, вчинене ОСОБА_9 перекваліфікувати з ч.2 ст.121 на ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: