Справа №11-55, 2008 року
Головуючий в 1-й інстанції Зарєчна І.В.
Категорія ст. 122 ч.1 КК України
Доповідач Ващенко С.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

12 лютого 2008 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого
судді Ковтуна В.П.,

суддів Ващенка С.Є., Шершуна В.В.,

з участю
прокурора Драча І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Деражнянського
районного суду від 27 листопада 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, неодруженого, з середньою освітою,
який не працює, раніше судимого 23.05.2006 року Деражнянським райсудом за ч.2
ст.186, ч.4 ст.296, ст.304 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на
підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком терміном 1 рік 6 місяців,

засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання
частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і
остаточно визначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено попередній - підписку про невиїзд.

Стягнуто із засудженого на
користь Хмельницької обласної лікарні 940,94 грн. витрат на лікування
потерпілого.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 12 серпня
2007 року біля 2 години ночі навпроти будинку №7 по вул. Комінтерну у селі
Теперівка Деражнянського району, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на
ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс декілька ударів кулаком в
обличчя ОСОБА_2, заподіявши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження у
вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці лівого кута, передніх зубів та
крововиливів м'яких тканин обличчя.

За змістом апеляції засуджений просить в ній вирок
змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, оскільки він
повністю визнав свою вину, давав послідовні показання, позитивно
характеризується за місцем проживання, відшкодував заподіяну ОСОБА_2 матеріальну
шкоду, у зв'язку з чим останній просив не позбавляти його волі. Вказує, що не
мав наміру заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, все сталося випадково. На
його думку, у суду були всі підстави застосувати до нього ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора про
законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та перевіривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 в
умисному спричинені потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень
за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам справи, підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні доказами і ніким з учасників розгляду справи
не оскаржуються.

Обрані вид і міра покарання засудженому відповідають
вимогам ст.65 КК України.

При призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують покарання, у тому числі і
ті, на які посилається засуджений в апеляції. Зокрема, судом враховано
посередню характеристику підсудного, його молодий вік, щире каяття, повне
відшкодування завданих потерпілому збитків та думку останнього щодо суворості
покарання. При цьому вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння суд визнав
обтяжуючою обставиною і, врахувавши, що новий злочинОСОБА_1 вчинив в період
іспитового строку, обґрунтовано призначив йому покарання за сукупністю вироків.

Твердження апелянта, що він повністю визнав свою вину, давав послідовні
показання, позитивно характеризується, та, що потерпілий просив призначити йому покарання, не
пов'язане з позбавленням волі, спростовуються матеріалами справи.

Так, відомості про позитивну характеристику ОСОБА_1 у справі відсутні; з
його показань в якості підозрюваного та обвинуваченого видно, що на досудовому
слідстві він взагалі заперечував факт бійки з потерпілим в с. Теперівка, і
тільки після допиту потерпілого та свідків в судовому засіданні частково визнав
свою вину, а ОСОБА_2 в суді лише не наполягав на суворому покаранні підсудного
і не просив не позбавляти його волі.

Дії ж засудженого, які передували вчиненню злочину,
зокрема те, що він із своїми знайомими на автомобілі одного з них розшукував
потерпілого з метою з'ясувати з ним стосунки, кількість умисних ударів, їх
спрямованість та потужність, яка призвела до перелому щелепи, свідчать про
наявність у ОСОБА_1 умислу і щодо наслідків, які настали від його ударів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене
покарання є необхідними й достатніми для виправлення ОСОБА_1 та попередження
нових злочинів і підстав для його пом'якшення, у тому числі із застосуванням
ст. 75 КК України, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Деражнянського районного суду від 27 листопада 2007
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна :

Суддя апеляційного суду С.Є.Ващенко