Справа
№ 11-406/2007 рік Головуючий
Категорія ст. 186 ч.2 Семерей М.Ф.
КК України Доповідач Куценко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
Апеляційного суду Миколаївської області в складі

Головуючого Ржепецького О.П.

Суддів Тимошевського В.П.,
Куценко О.В.

При секретарі Татаровій С.Е.

За участю прокурора
Андреєвій Н.В.

Захисника ОСОБА_3

Засудженого ОСОБА_1

Виправданого ОСОБА_2

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну
справу за апеляцією старшого помічника прокурора Ленінського району м.
Миколаєва на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- засуджений за ч.1 ст. 186
КК України до штрафу в сумі 850 грн.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженець АДРЕСА_2, мешканець АДРЕСА_3,

- виправданий за ч.2 ст. 186 КК України.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому , що він 7
липня 2006 року, близько 18 годин 10
хвилин, знаходячись біля будинку торгівлі
"Південний Буг",
розташованому по вул.. Комсомольській в
м.

Миколаєві,
відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_4 на суму 445
грн.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він вище вказаний злочин вчинив за
попередньою змовою з ОСОБА_2. Тобто
вчинили злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

За вище вказаним обвинуваченням ОСОБА_2 виправданий за відсутністю в його діях складу злочину передбаченому
ч.2 ст. 186 КК
України, а дії ОСОБА_1 суд
кваліфікував за ч.1 ст.
186 КК
України.

Приймаючи таке рішення суд вказав, що в судовому
засіданні не найшли підтвердження ті обставини, що ОСОБА_2 утримував потерпілого за руку, коли ОСОБА_1 відбирав у нього
мобільний телефон, а сама
присутність ОСОБА_2 при вчиненні злочину ОСОБА_1 не складає складу
злочину.

В апеляції старший помічник прокурора Ленінського району
м. Миколаєва ОСОБА_5 просить вирок суду
скасувати постановити новий вирок,
яким визнати винними у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186
КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
призначити їм покарання за ч.2
ст. 186 КК
України по 2 роки
позбавлення волі кожному, згідно вимог ст. 75 КК України, звільнити їх від покарання з
випробуванням з іспитовим строком
2 роки.
Посилається на те, що на його думку вирок суду незаконний і не обґрунтований
оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженим в судовому засіданні, суд не прийняв до уваги
докази, які могли суттєво
вплинути на його висновки, є протиріччя в доказах, які мають суттєве значення для висновків суду, але у вироку
не вказано чому суд прийняв до
уваги одні докази і не прийняв інші, висновки суду, викладені у вироку, мають суттєві протиріччя. Суд у вироку
зробив висновки, які не підтверджуються
доказами. Так, в поясненнях потерпілого ОСОБА_4 суд у вироку вказав, що ОСОБА_1 пообіцяв вернути телефон
на слідуючий день на роботі, що інші
особи , які
були рядом ніяких дій стосовно нього
не виконували. , що
коли ОСОБА_2 потяг його за рукав . він не сприйняв це за погрозу, тоді як потерпілий таких
показів не давав. Також вважає,
що суд необгрунтовано не вказав у вироку кваліфікуючу ознаку застосування насилля яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого.

В запереченнях на апеляцію захисник ОСОБА_3 в інтересах виправданого ОСОБА_2, ОСОБА_2, засуджений ОСОБА_1 посилаючись на законність і обґрунтованість вироку
просять апеляцію старшого помічника прокурора
залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора , яка підтримала
апеляцію, потерпілого ОСОБА_4, засудженого
ОСОБА_1, виправданого ОСОБА_2, які заперечували проти апеляції, вивчивши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оцінивши перевірені докази, суд обґрунтовано прийшов до
висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у відкритому заволодінні
майном потерпілого ОСОБА_4, і вірно виправдав ОСОБА_2 за ч.2 ст. 186
КК України за недоведеністю його
вини у вчиненні даного злочину, а дії засудженого ОСОБА_1 кваліфікував за ч. 1 ст. 186 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, як в ході досудового слідства , так і в судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував свою участь в заволодінні
мобільним телефоном потерпілого. Пояснював, що в його присутності ОСОБА_1 7 липня 2006
року біль будинку торгівлі "Юний Буг" забрав
телефон потерпілого ОСОБА_4 і на прохання останнього телефон йому не повернув.
Він не утримував потерпілого коли той намагався забрати у ОСОБА_1 телефон .

Такі ж покази ,
як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні
давав засуджений ОСОБА_1

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні першої інстанції і при розгляді апеляції апеляційним судом
показав, що в той час як ОСОБА_1 забирав у нього мобільний телефон, ОСОБА_2
знаходився на деякій відстані від них і не утримував його за руку. 7 липня 2006
року під час вчинення що до нього злочину, він знаходився
в сильній ступені сп'яніння і погано пам'ятав обставини інциденту, а
розлютившись ,
що ОСОБА_1 забрав його телефон він подзвонив в міліцію і
повідомив про вчинення злочину ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Він пояснив, що після
проведення очних ставок з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він поговорив з ними і зрозумів, що він помилявся в їх діях,
тому змінив свої покази в суді.

Свідок ОСОБА_6, як в ході досудового слідства так і в
судовому засіданні поясняв, що ОСОБА_2 не утримував потерпілого за
руку, він знаходився від них на відстані 1, 5 метра і бачив
все , що відбувалось між потерпілим , ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Згідно ст. 62
Конституції України особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість і вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі
сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться
на її користь.

Згідно матеріалів справи доказів в частині обвинувачення
ОСОБА_2 у відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_4 з застосуванням насильства ,
яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого ні в ході досудового
слідства ні в судовому засіданні не встановлено , і можливість отримання їх вичерпана.

Тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність
його вини у вчиненні злочину
передбаченому ч.2 ст. 186 КК
України і виправдав його за цим
обвинуваченням. А дії засудженого ОСОБА_1 правильно кваліфікував за ч.1
ст. 186 КК України.

Доводи апелянта про те, що суд не прийняв рішення
стосовно кваліфікуючої ознаки -
вчинення грабежу з застосуванням
насильства яке не є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого є безпідставні, так як судом визнано доведеним те, що ОСОБА_2 не вчиняв грабежу
і не застосовував до потерпілого
насильство, що підтверджується наведеними у вироку доказами -
поясненнями потерпілого ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_1, виправданого ОСОБА_2 та показами свідка ОСОБА_6, а з обвинувачення яке
пред'являлось ОСОБА_1 не вбачається ,
що він застосовував таке насильство
до потерпілого, тому суд
обґрунтовано дії ОСОБА_1 кваліфікував за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите
викрадення чужого майна.

Також безпідставні доводи апелянта про те, що висновки
суду мають протиріччя ,
не підтверджуються дослідженими
доказами та судом не прийнято до
уваги докази які мають суттєве значення для висновків суду.

Як вбачається із матеріалів справи про те, що ОСОБА_2 притримав потерпілого за руку, коли останній
намагався забрати у ОСОБА_1 свій
телефон, давав пояснення лише потерпілий ОСОБА_4 в ході досудового слідства. В судовому засіданні
ОСОБА_4 змінив свої покази і
пояснив, що під час вчинення злочину він знаходився в стані алкогольного сп'яніння і не зовсім вірно сприймав
дії ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Тому він не
може в даний час стверджувати, що ОСОБА_2 утримував його за руку, коли він намагався у ОСОБА_1 відібрати телефон.
В зв'язку з тим, що покази потерпілого мали протиріччя, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечували участь останнього
в грабежі, інших доказів на
підтвердження вини ОСОБА_2 обвинуваченням не надано, суд обґрунтовано не прийняв до уваги покази потерпілого дані ним
в ході досудового слідства і
виправдав ОСОБА_2 за не доведеністю його

вини у вчиненні злочину, так як обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію старшого помічника прокурора Ленінського району
м. Миколаєва залишити без задоволення ,
а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2007 року стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни.