Справа № 11- 336/2007 р. Головуючий у 1 інстанції - Зацерковний М.
- ст. 118 КК України Доповідач - Оседач М. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2007 року колегія суддів судової
палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого
судді - Оседача
М. М. суддів - Кузюри М. М.
, Антипець В.М. при секретарі - Носко Л.А. з участю прокурора
- Басюка С. В. адвокатів - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_5 потерпілих - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4засудженого - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляціями прокурора Бахмацького
району, засудженого ОСОБА_1та адвоката
ОСОБА_2 в інтересах потерпілих ОСОБА_3
, ОСОБА_4 на вирок Бахмацького районного
суду Чернігівської області від 19
лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець та житель АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, з середньою
освітою, одружений, пенсіонер,
раніше не судимий, -

- засуджений за
ст. 118 КК України до 2 років
позбавлення волі.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_3 7 167 грн.
15 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної
шкоди; ОСОБА_420 000 грн. моральної шкоди.

2

За
вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним і засуджений за те, що 7 серпня 2006 року, близько 19
години в саду, який знаходиться по
вул. Матросова с.
Тиниця, Бахмацького
району, між останнім та ОСОБА_6 на
грунті неприязних відносин виникла сварка,
під час якої ОСОБА_6 ножем, який мав при собі, умисно наніс ОСОБА_1дар в ліву частину
сідниці, після чого той, маючи намір забрати у ОСОБА_6 ніж, зазнав поранення лівої долоні руки, які відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Після
отримання вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_1, забравши у ОСОБА_6 ніж та захищаючись від
нападу останнього, який намагався
вдарити його палицею, з метою
позбавлення життя, умисно наніс ОСОБА_6
декілька ударів ножем, спричинивши
поранення грудної клітини з пошкодженням серця,
від чого настала його смерть,
спричинена гострою крововтратою,
перевищивши, таким чином, при цьому межі необхідної оборони та
заподіявши нападнику шкоду, яка явно не
відповідала обстановці захисту.

В апеляціях:

- адвокат ОСОБА_2 , який представляє інтереси потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
просить вирок суду скасувати, а
справу направити прокурору для організації проведення додаткового розслідування
з метою застосування до засудженого ОСОБА_1більш тяжкого кримінального
закону, а саме ст.
115 ч. 1 КК України. Свої доводи аргументує тим, що покази засудженого ОСОБА_1містять істотні
суперечності щодо обставин справи. Зокрема,
вважає, що твердження останнього
про те, що він лише відмахувався
ножем, коли потерпілий напав на
нього, є неправдивими, оскільки обставини справи вказують на
те, що потерпілий такі дії не
вчиняв, а лише відхилявся щоб уникнути
поранення. Крім того, зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги покази
свідків ОСОБА_7 потерпшої ОСОБА_3 та ОСОБА_8,
які категорично стверджували що ніякого ножа у потерпілого не було. На
думку апелянта, висновки проведеної
судово - медичної
експертизи не відповідають обставинам справи та не підтверджують версію
ОСОБА_1про напад на нього з боку ОСОБА_6

засуджений
ОСОБА_1 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії з ст. 118 КК України
на ст.
124 КК
України і призначити покарання, не
пов'язане з позбавленням волі та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що як на
досудовому слідстві так і в судовому засіданні,
ніякими доказами не доведений його умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого.
Крім того, звертає увагу суду на те, що розмір відшкодування моральної шкоди
місцевим судом є явно завищеним,
оскільки він є пенсіонером, не

3

працює, будь-яке цінне майно на його утриманні
відсутнє та сам має поганий стан здоров'я.

- прокурор
Бахмацького району не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та
кваліфікацію дій засудженого, просить
вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства. В підтвердження доводів апеляції прокурор
посилається на те, що суд ніяким чином
не мотивував своє рішення щодо необхідності стягнення з засудженого заподіяної
шкоди у визначених судом розмірах.

З метою
уточнення фактичних обставин заподіяння тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого
ОСОБА_6, апеляційним судом по справі
було проведено часткове судове слідство,
в ході якого встановлено наступне.

Засуджений
ОСОБА_1 повністю визнаючи вину в інкримінованому йому злочині на досудовому
слідстві та в суді першоїі інстанції, в
судовому засіданні апеляційного суду вину визнав частково, пояснюючи при цьому, що у вечірній час 7 серпня 2006 року, прямуючи через сад загального
користування, що розташований неподалеку
від місця його помешкання в с. Тинниця
Бахмацького району, зустрів ОСОБА_6, який випасав там корів. Несподівано ОСОБА_4
підійшов до нього, та зробив рух, яким ніби хотів взяти його за плече та вдарив
ножем у ліву частину сідниці. Схопивши правою рукою руку ОСОБА_4, в якій був ніж та витягнувши його з
тіла, намагався своєю лівою рукою
відібрати знаряддя нападу, при цьому
порізав пальці на долоні руки. Відібравши таким чином ніж від нападника, він взяв зазначений предмет в праву руку та
відступив від ОСОБА_4, який тут же
схопив із землі палицю та замахнувся,
щоб нанести удар, а він, з метою захисту, махнув ножем вперед і ніж встряв в грудну
клітину ОСОБА_4. Після цього він тримаючи і далі ніж у руці, забрав у ОСОБА_4 палицю, якою останній намагався нанести удар, розламав її та викинув по дорозі до свого
двору, де залишив ніж у заборі, а в подальшому був затриманий працівниками
міліції. Стверджував, що ніякого умислу
на позбавлення життя ОСОБА_4 він не мав,
забрав ніж від нападника лише захищаючись від протиправних дій того.
Заперечує і проти позовних вимог потерпілих у тих розмірах, який визначив для стягнення суд першої
інстанції.

Перевіривши
матеріали кримінальної справи та дослідивши в сукупності зібрані по справі
докази, колегія суддів приходить до
висновку, що вина ОСОБА_1в умисному
вбивсті потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони, знайшла підтвердження в судовому
засіданні, а до такого висновку колегія
суддів прийшла на підставі аналізу слідуючих доказів.

4

Протягом
всього досудового слідства та в суді першої інстанції ОСОБА_1 повністю визнавав
свою вину в інкримінованому злочині,
вказуючи на ті ж самі обставини,
що і в суді апеляційної інстанції.

Потерпіла
ОСОБА_3 пояснила, що 7
серпня 2006 року у
вечірній час, перебуваючи в своєму
господарстві бачила, як ОСОБА_1 біг
через сад загального користування до її чоловіка, який випасав там скот, тримаючи при цьому щось у руках. Через деякий
час вона почула від свого чоловіка крик про те,
що ОСОБА_1 його зарізав, а
підбігши до місця побачила, що той був з
пораненням грудної клітини. Після того,
як вона викликала швидку допомогу,
виявила вже мертвим чоловіка.

Відповідно
до протоколу огляду місця події на території фруктогового саду в с. Тинншщ виявлений труп ОСОБА_4, на грудній клітці якого зліва виявлені
пошкодження у вигляді різаної рани( а.с.
9 -12).

За
висновком судово - медичної експертизи № 115 та додаткової № 350 на трупі
потерпілого ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого
колюче - ріжучого пошкодження грудної клітини з пошкодженням серця, невеликого колюче - різаного пошкодження
зліва в ділянці підборіддя та поверхневого різаного пошкодження на правій щоці.
Дані тілесні ушкодження виникли від дії колюче - ріжучого предмета,
типу наданого для дослідження кухонного ножа.

Виходячи
з того, що на внутрішній передній стінці
серця практично поранення ц"яткове,
то смерть могла настати не миттєво,
а приблизно через 10-15
хвилин, а тому він протягом цього
часу міг виконувати самостійні рухи, в
т.ч і махати палицею. Безпосередньою причиною смерті є крововтрата, яка була викликана пораненням грудної
клітини. До тяжких тілесних ушкоджень відносяться пошкодження грудної клітини з
пораненням серця, а інші пошкодження по
ступеню тяжкості відносяться до легких,
що викликають короткочасний розлад здоровя. Враховуючи, що на внутрішній передній стінці серця
поранення є ц"ятковим з довжиною раневого
каналу не більше 5 см„
можна сказати, що сила удару, який був заподіяний потерпілому ножем, була незначною( а.с. 23-27, 39, 40 )

Згідно
висновку судово - медичної експертизи № 286 у ОСОБА_1мались тілесні ушкодження
у вигляді колючо-ріжучого пошкодження в ділянці лівої сідниці та 7 різаних ран
на пальцях лівої долоні руки. Всі тілесні ушкодження спричинені від дії колюче - ріжучого
предмета, а саме -одним предметом і
могли бути одержані вилученим з місця події кухонним ножем, а всього було нанесено 8 ударів
ножем. Найбільш вірогідно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходились відносно
один одного передніми частинами тіла. По ступеню тяжкості, як в своєму комплексі, так і кожне окремо, відносяться до легких, що викликають короткочасний розлад здоровя(
а.с. 54, 55).

5

За
наведених вище доказів, колегія суддів
вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини
ОСОБА_1саме в умисному вбивстві ОСОБА_6 при перевищенні меж необхідної оборон і
вірно кваліфікував його дії за ст. 118
КК України.

Доводи
засудженого ОСОБА_1в апеляції про те, що
він не мав умислу на вбивство потерпілого,
захищаючись від протиправних дій останнього, а тому не може нести відповідальності за
вказаною нормою закону і повинен відповідати лише за заподіяння умисних тяжких
тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження і
спростовуються вищенаведеними доказами.

При
цьому колегія суддів знаходить доведеним,
що саме ОСОБА_6 , перебуваючи в
саду загального користування,
зустрівшись з ОСОБА_1маючи при собі кухонний ніж, на грунті раніше виникших неприязних
відносин, першим наніс ножове поранення
в ліву сідницю останнього, від чого той, захищаючись від нападу, відібрав ніж,
зазнавши при цьому численних (
сім ) ушкоджень
на долоні лівої руки. Подальші ж дії ОСОБА_1свідчать про те, що він,
реалізовуючи раптово виниклий умисел,
направлений на позбавлення життя ОСОБА_4, наніс один удар в життєво -важливий, заподіявши поранення серця, та два інших удари, які не могли завдати істотної шкоди життю та здоровю
потерпілого.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відібравши ніж у потерпілого ОСОБА_6, ОСОБА_1,
будучи фізично більш розвинутим( зріст 183 см. проти 166
см), наше удар в груди ножем в той
час, як ОСОБА_4 намагався нанести удар
лише палицею, яка застосовується при
випасі корів. Крім того, слід
відмітити, що забравши ніж у ОСОБА_4, засуджений ОСОБА_1 в даній конкретній
ситуації, з урахуванням місця свого
перебування, мав реальну можливість
викинути знаряддя нападу, піти з місця
отримання тілесних ушкоджень або вчинити інші якісь дії з метою уникнення більш
тяжких наслідків як для себе, так і для
ОСОБА_4. Разом з тим, вчинені ним
вищенаведені дії свідчать саме про прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_4.

Таким
чином, доводи апеляції засудженого
ОСОБА_1в цій частині про необхідність перекваліфікації його дій на ст. 124 КК України є неспроможними. Таку
позицію засудженого в суді апеляційної інстанції колегія суддів розцінює як
намагання уникнути відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину.

Предметом
ретельної перевірки стали і доводи представника потерпілих про необхідність
кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1 за статтею закону, якою передбачено відповідальність за скоєння
більш тяжкого злочину, а саме - умисного
вбивство без обтяжуючих обставин.

6

Такі
твердження апелянта спростовуються вищенаведеними висновками колегії
суддів, за яких було встановлено факт
протиправності дій ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 на початковому етапі їх конфлікту, який мав місце під час зустрічі в саду.
Доведеність факту заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ножем ОСОБА_1 не
викликає ніякого сумніву і підтверджено висновком судово - медичної
експертизи, який є обгрунтованим і
співвідноситься з іншими доказами по справі.

Посилання
автора апеляції на покази свідка ОСОБА_7
який вказував про те, що саме
ОСОБА_1 був ініціатором конфлікту, не
може вказувати про наявність в даному випадку іншого умислу у останнього
відносно потерпілого. Колегія суддів,
крім того, критично відноситься
до показів вказаного свідка, який в той
день допомагав покійному випасати скот в саду,
розпивав з ним пиво та безпосередньо не перебував на місці в той час, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заподіяли один одному
тілесні ушкодження,

Є
неспроможною і версія представника потерпілих про те, що через відсутність кишень на оглянутому
одязі потерпілого ОСОБА_4, той не мав
можливості носити з собою ніж. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 цілий день випасав скот, а тому серед інших речей побутового призначення
міг мати і ножа для своїх потреб.

За таких
обставин, колегія суддів не знаходить
підстав для скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування
в звязку з необхідністю кваліфікації дій засудженого за більш тяжкою нормою
Кримінального кодексу

Таким
чином, суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи
і кваліфікував дії засудженого ОСОБА_1,
за а ст. 118
ч. 1 КК
України.

Призначаючи
покарання суд, відповідно до вимог ст. 65
КК України, врахував як характер і
ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину,
так і дані, які характеризують
особу засудженого, та обставини, які пом'якшують та обтяжують його вину.

За таких
обставин, колегія суддів погоджується з
висновками суду про необхідність призначення покарання засудженому ОСОБА_1 у
вигляді реального його позбавлення волі.

Разом з
тим, вирішуючи цивільний позов
потерпілих ОСОБА_4та ОСОБА_3 суд першої
інстанції не в повній мірі дотримався вимог діючого кримінально - та цивільно - процесуального
законодавства.

7

Стягнувши
з засудженого заподіяну матеріальну шкоду та стягнувши на користь обох
потерпілих моральну шкоду, суд всупереч
вимог ст. 334 п.5 КІЖ України жодним
чином не навів мотивів прийняття такого рішення, а тільки обмежився витягами норм закону
, викладених у Цивільному кодексі
України. Крім того, суд першої інстанції
стягнув на користь потерпілої ОСОБА_3матеріальну шкоду у більшому розмірі, ніж та,
яка була реально їй заподіяна з наданням доказів понесених витрат.

Наведене
свідчить про допущення грубих порушень діючого законодавства при вирішенні
цивільних позовів потерпілих, в зв'язку
з чим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляцію прокурора, вирок суду в цій частині скасувати, в справу направити на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КІЖ
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Бахмацького району -
задовольнити, апеляцію засудженого
ОСОБА_1задовольнити частково, а апеляцію
представника потерпілих -
адвоката ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Вирок
Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1 в частині вирішення цивільних позовів потерпших ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - скасувати, а
справу в цій частиш направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства в той же суд в іншому складі.

В іншій
частині цей вирок залишити без змін.