Справа №639/4155/15-к
Провадж. №1-кп/639/274/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд Узбекистан, громадянина України, холостого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , 21.03.2015 року, у денний час доби, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він разом мешкає зі своєю бабусею ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з серванту бабусину золоту обручку вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3941 від 10.04.2015 року 2059 гривні 75 копійок. Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, здавши обручку у ломбард ПТ «Ломбард Капітал», чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на вищезазначену суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 21.03.2015р. у день, коли бабуся пішла з дому, він зайшов до її кімнати та з серванту з посудом викрав її золоту обручку. Останню здав у ломбард, бо йому було вкрай потрібні гроші. Вартість викраденого не оспорює. Просив суворо не карати його.
Потерпіла в судовому засіданні пояснила суду, що дійсно 21.03.2015р. вдень,коли вона пішла з дому,її онук викрав у неї золоту обручку та здав у ломбард. В подальшому вона звернулася до міліції. Цивільний позов не заявляє. Просить покарати обвинуваченого на розсуд суду.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала сторона обвинувачення і потерпіла.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; не працює; не одружений; раніше не судимий; має постійне місце проживання та реєстрації; за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
При цьому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо нього в цілому, можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Речовий доказ по справі-золоту обручку, яка передана по збережувальній розписці потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1