Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/128/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000130 за зміненою апеляційною скаргою прокурора на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лугове, Бершадського району, Вінницької області, громадянина України, освіта неповна-середня, який одружений, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 10.12.2013 року Гайворонським районним судом за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-ох років 6-ти місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки. 30.05.2014 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області звільнений від призначеного судом покарання на підставі ст. 1 п. «В» ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

визнано винуватим та засуджено: - за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; - за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 КК України.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинену повторно та поєднану з проникнення у приміщення.

Так, 21.02.2014 року, приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебувючи в стані алкогольного сп`яніння, проник на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_8 і розташоване по АДРЕСА_3 у піднавісі господарчої споруди помітив мопед «YАМАНА», темно-синього кольору. В цей час у ОСОБА_7 виник корисливий намір на таємне викрадення вказаного мопеда. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків ОСОБА_7 переконавшись у відсутності власників та сторонніх осіб шляхом вільного доступу пройшов у піднавіс, звідки повторно таємно викрав мопед «YАМАНА», темно-синього кольору, номер шассі ЗК-7816967 вартістю 4400 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму. Одержавши можливість вільно розпоряджатись викраденим майном ОСОБА_7 залишив його у тимчасовій схованці, а в подальшому збув ОСОБА_9 . Отримані від продажу мопеда гроші ОСОБА_7 витратив на власні потреби.

Крім того, 08.06.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 і розташоване по АДРЕСА_3 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 переконавшись у відсутності власників та сторонніх осіб, шляхом зриву металевої скоби на дверях проник в приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав :

- велосипед «Україна» вартістю 320 гривень;

- сапу з дерев`яним держаком вартістю 35 гривень;

- штикову лопату з дерев`яним держаком вартістю 45 гривень;

- косу з дерев`яним держаком вартістю 80 гривень;

- чоловічий кожух з овечої шкіри вартістю 250 гривень;

- три емальованих відра ємкістю по 10л. кожне, вартістю одного 85 гривень, а всього на суму 255 грн.;

- емальовану каструлю ємкістю 5л. вартістю 65 гривень;

- емальовану каструлю ємкістю 7л. вартістю 85 гривень;

- ковдру розміром 2,5x1,5м. вартістю 115 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 1250 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на вищевказану суму. Одержавши можливість вільно розпоряджатись викраденим майном ОСОБА_7 його переніс до місця свого проживання, залишивши у тимчасовій схованці. В подальшому викрадене майно частково збув невстановленій слідством особі, частково знищив шляхом спалювання у печі, а велосипед «Україна», сапу з дерев`яним держаком та штикову лопату з дерев`яним держаком використовував у домашньому господарстві. Отримані від продажу викраденого майна гроші ОСОБА_7 витратив на власні потреби.

Крім того, 29.06.2014 року приблизно о 23.00 год. в с. Солгутове, Гайворонського району, Кіровоградської області ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна проїздив власним автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 . Зупинивши автомобіль біля території домоволодіння АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 через незачинену хвіртку пройшов на подвір`я вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків ОСОБА_7 , переконавшись у відсутності власників та сторонніх осіб, шляхом відчинення вхідних дверей, які не були зачинені на замок, проник в приміщення погребу, звідки повторно таємно викрав :

- 6 скляних банок з томатним соком ємкістю 1 літр кожна, вартістю одної 18 гривень , а всього на суму 108 гривень;

- 3 скляні банки з полуничним компотом ємкістю 3 літри кожна, вартістю одної 25 гривень, а всього на суму 75 гривень;

- 3 скляні банки зі смородиновим компотом ємкістю 3 літри кожна, вартістю одної 35 гривень, а всього на суму 105 гривень;

- 4 скляні банки з полуничним варенням ємкістю по 1 літру кожна, вартістю одної 24 гривні, а всього на суму 96 гривень;

- 3 скляні банки зі смородиновим варенням ємкістю по 1 літру кожна, вартістю одної 38 гривень, а всього на суму 114 гривень;

- 6 скляних банок з консервованими огірками ємкістю по 1 літру кожна, вартістю одної 10 гривень, а всього на суму 60 гривень;

- 2 скляні банки з консервованими огірками ємкістю по 1,5 літра кожна, вартістю одної 15 гривень, а всього на суму 30 гривень;

- скляну банку з консервованими огірками ємкістю 2 літра вартістю 18 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 606 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на вищевказану суму. Одержавши можливість вільно розпоряджатись викраденим майном ОСОБА_7 його автомобілем перевіз до місця свого проживання залишивши у погребі, а в подальшому викрадену консервацію вжив в їжу.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що в мотивувальній частині вироку суд не розмежував обвинувачення по кожному з кримінальних правопорушень та під час останнього слова обвинуваченого, головуючий ставив запитання останньому.

Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції, прокурор надавав клопотання про допит свідків, який суд своєю ухвалою зобов`язав викликати. Однак, дані свідки не викликалися, внаслідок чого судом не допитувалися.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які судом першої інстанції досліджені у повному обсязі, та є такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Їх належність та допустимість у колегії суддів сумнівів не викликає, а прокурор їх не заперечував..

Колегія суддів вважає безпідставними посилання прокурора про те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не розмежував обвинувачення по кожному з кримінальних правопорушень, оскільки відповідно до ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку чітко зазначив фактичні обставини справи, в тому числі кваліфікуючі ознаки кожного правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Не може бути підставою для скасування вироку суду, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, те, що в суді першої інстанції не було допитано 7 осіб свідків, адже обвинувачений ОСОБА_7 в присутності захисника повністю визнавав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та не заперечував фактичні обставини справи, тому судом першої інстанції докази досліджувались з урахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, учасники процесу не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, що передбачено ст. 363 КПК України.

Таким чином доводи апеляції прокурора про те, що не було допитано свідків є безпідставними, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнавав обставини справи, які не заперечувались і іншими учасниками судового провадження, в зв`язку з чим суд за їх згодою, в тому числі за згодою прокурора визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи, що ніким із учасників провадження доведеність вини ОСОБА_7 не оспорюється, тому колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг і вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, а також у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням у житло, за що його засуджено судом першої інстанції, а кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України правильною.

Дослідивши запис судового засідання в суді першої інстанції на технічному носії, колегія суддів встановила, що під час останнього слова обвинуваченого, відповідно до ст. ст. 364, 365 КПК України суд першої інстанції надав право обвинуваченому ОСОБА_7 виступити в судових дебатах та звернутися з останнім словом. Дійсно під час останнього слова головуючий задав уточнююче питання обвинуваченому, але після цього тривалість виступу обвинуваченого не було обмежене і останній повністю виклав свою позицію по кримінальному провадженню. Проте вказане не може бути підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду судом першої інстанції, оскільки підстави для скасування судового рішення чітко визначені ст. 412 ч. 2 КПК України, а правильне по суті рішення не може бути скасоване з формальних підстав.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та відповідно до положень ст. 65 КК України, належним чином врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, інші середньої тяжкості. Крім того, районний суд, що ОСОБА_7 розкаявся в скоєному, сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдані збитки, одружений, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, що обґрунтовано визнано, як обставини, які пом`якшують покарання. Також судом враховано обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним та достатнім буде покарання із застосуванням ст. 75 КПК України, тобто з призначенням іспитового строку.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарги прокурора, щодо скасування вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд задоволенню не підлягає, а тому вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409-410, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Змінену апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року, стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4