Справа № 1-60
ПОСТАНОВА

м. Коростень

15 січня 2007
року

Коростенський міськрайонний
суд Житомирської області

Лешко C.M.

Янковій
Ю.Д. Ходаківського С.І. ОСОБА_3 в складі:

головуючого
судді

при
секретарі

з участю
прокурора

адвоката

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Коростеня заяву ОСОБА_1 про звільнення від
покарання, призначеного вироком Коростенського
міськрайонного суду від 30.03.2006
року

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що
вона засуджена вироком Коростенського
міськрайонного суду 30.03.2006
року за ст.ст.190ч.4, 358ч.2, 15,
27п.4, 369ч.2 КК України до 5
років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказаний вирок переглядався
судовою колегією з кримінальних справ Житомирського апеляційного суду і міра
покарання залишена такою ж.

В даний час, під час відбування покарання вона завагітніла і чекає
народження дитини, а тому просила звільнити її від відбування покарання на
підставі ст. 83 КК
України до досягнення дитиною трьохрічного віку. Також просила врахувати ту
обставину, що вона одна виховує сина-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який хворіє і потребує лікування.

В суді ОСОБА_1 та її адвокат -
ОСОБА_3 заяву підтримали з мотивів, які в ній викладені і просили її
задоволити.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував з тих підстав, що у
відповідності до вимог ст.407-1
КПК України звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років, відповідно до ст.83 КК України здійснюється
суддею районного (міського) суду за місцем відбування покарання засудженим за
спільним поданням органу, що відає відбуванням покарання, і спостережної
комісії.

Вислухвши пояснення, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 в задоволенні її заяви.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 засуджена вироком Коростенського міськрайонного
суду від 30.03.2006 року за
ст.ст.190ч.4, 358ч.2, 15,
27п.4, 369ч.2 КК України до 5
років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказаний вирок суду був
оскаржений в апеляційному порядку і ухвалою Житомирського апеляційного суду
міра покарання щодо засудженої залишилась такою ж.

Ухвала Житомирського апеляційного суду була оскаржена в касаційному порядку
і ухвалою Верховного Суду України ухвала апеляційного суду змінена, але міра
покарання у вигляді позбавлення волі на п»ять років з конфіскацією майна
залишена без змін.

Справа повернулась з Верховного Суду України 08.11.2006р, а 9.11.2006 року від ОСОБА_1
надійшла заява про звільнення її від відбування покарання.

З вищевикладеного випливає, що вирок суду щодо ОСОБА_1 не виконувався і
призначене судом покарання вона ще не відбувала.

Таким чином, враховуючи, що у відповідності до вимог
ст.407-1 КПК України звільнення від відбування покарання вагітних жінок і
жінок, які мають дітей віком до трьох років, відповідно до ст.83 КК України
здійснюється суддею районного (міського) суду за місцем відбування покарання
засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покарання, і
спостережної комісії, суд вважає, що у нього відсутні підстави для задоволення
заяви.

Керуючись
ст.407-1 КПК України, суд

постановив:

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні заяви про звільнення її від покарання, призначеного
вироком суду.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний
суд протягом 15 діб з
моменту її проголошення.

Згідно.

СуддяКоростенського
міськрайонного суду

Суддя: підпис

С.М.Лешко