УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2013 м. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Заверюха В.О. при секретарі -
Червинській І.В.,

за участю прокурора Вінаря В.Я.,
слідчого Жайворонка М.В., власника
транспортного засобу ОСОБА_1, її
захисника ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду м. Білгород-Дністровському
клопотання слідчого СВ
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області Жайворонка
М.В. про накладення арешту на
транспортний засіб, -

В С Т А Н О В И В:

27.12.2013 року слідчий СВ
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області Жайворонок
М.В. звернувся до слідчого судді
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
клопотанням про накладення арешту на
автомобіль.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий
зазначив, що період часу з 20.12.2013 року по
26.12.2013 року, невстановлена особа,
знаходячись на території ферми
«Суфлери» Випаснянської сільської
ради в с. Польове
Білгород-Дністровського району
Одеської області, шляхом вільного
доступу, таємно викрала авто ваги, та
стрічковий зернонавантажувач, що
належить ВАТ ім. Мічуріна, чим
спричинила шкоду на суму 48000 грн.. 26.12.2013
року, в процесі огляду місця події на
території ВАТ «Втормет», за адресою
вул. Лазо, 33 м. Білгород-Дністровський
Одеської області, був тимчасово
вилучений і доставлений на арешт
майданчик № 10 в с. Салгани
Б-Дністровського району Одеської
області автомобіль марки «DAF» дн
НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, належить на праві приватної
власності ОСОБА_1.

Слідчий також зазначив, що підставою
для арешту вказаного транспортного
засобу є те, що він є знаряддям вчинення
кримінального правопорушення,
залучений у якості речового доказу і в
процесі досудового розслідування
потерпілим може бути заявлено
цивільний позов про відшкодування
заподіяної в результаті крадіжки
морального і матеріального збитку.

Прокурор клопотання слідчого
підтримав, просив його задовольнити.

Власник транспортного засобу та її
захисник заперечували проти
задоволення клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання,
вислухавши учасників судового
розгляду, приходжу до наступного.

Так в ході розгляду клопотання
встановлено, що в провадженні слідчого
СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області перебуває
кримінальне провадження № 0004307
від 26.12.2013 року за фактом скоєння
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

З матеріалів кримінального
провадження вбачається, що викрадене
майно 26.12.2013 року було виявлено на
автомобілі марки «DAF» дн НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4, який, відповідно до
протоколу його допиту як свідка, (а.с.28),
являється приватним підприємцем та
здійснює вантажні перевезення на
зазначеному транспортному засобі.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2,
транспортний засіб належить на праві
приватної власності ОСОБА_1, яка є
дружиною ОСОБА_4.

В судовому засіданні слідчий
пояснив, що вказаний автомобіль та
викрадене майно, які знаходилися на
ньому, були виявлені на території на
території ВАТ «Втормет», яке здійснює
закупівлю металобрухту.

Також слідчий пояснив, що на даний
час ні водію автомобіля ОСОБА_4 ні його
власнику ОСОБА_1 або будь-якій іншій
особі не повідомлено про підозру у
вчиненні вказаного вище кримінального
правопорушення.

Статтею 170 КПК України передбачено,
що арештом майна є тимчасове
позбавлення підозрюваного,
обвинуваченого або осіб, які в силу
закону несуть цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння, можливості відчужувати певне
його майно за ухвалою слідчого судді
або суду до скасування арешту майна у
встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу
арешт майна може також передбачати
заборону для особи, на майно якої
накладено арешт, іншої особи, у
володінні якої перебуває майно,
розпоряджатися будь-яким чином таким
майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час
судового провадження накладає арешт на
майно, якщо є достатні підстави
вважати, що вони відповідають
критеріям, зазначеним у частині другій
статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на
нерухоме і рухоме майно, майнові права
інтелектуальної власності, гроші у
будь-якій валюті готівкою або у
безготівковому вигляді, цінні папери,
корпоративні права, які перебувають у
власності у підозрюваного,
обвинуваченого або осіб, які в силу
закону несуть цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння, i перебувають у нього або в
інших фізичних, або юридичних осіб з
метою забезпечення можливої
конфіскації майна, спеціальної
конфіскації або цивільного позову.

В свою чергу відповідно до ч.2 ст. 167
КПК України тимчасово вилученим може
бути майно у вигляді речей, документів,
грошей тощо, щодо яких є достатні
підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені,
пристосовані чи використані як засоби
чи знаряддя вчинення кримінального
правопорушення та (або) зберегли на
собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися)
для схиляння особи до вчинення
кримінального правопорушення,
фінансування та/або матеріального
забезпечення кримінального
правопорушення або винагороди за його
вчинення;

3) є предметом кримінального
правопорушення, у тому числі
пов'язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення
кримінального правопорушення та/або є
доходами від них, а також майно, в яке їх
було повністю або частково
перетворено.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 173 ЦПК України
при вирішенні питання про арешт майна
слідчий суддя, суд повинен враховувати
у тому числі і достатність доказів, що
вказують на вчинення особою
кримінального правопорушення.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності є непорушним.

Таким чином аналіз наведених вище
норм, досліджені під час розгляду
клопотання матеріали кримінального
провадження, а також пояснення
учасників судового розгляду дають
підстави вважати, що клопотання
слідчого є необґрунтованим та
передчасним, так як у даному
кримінальному провадженні відсутня
особа, якій повідомлено про підозру, а
також відсутні докази того, що
зазначений вище транспортний засіб є
знаряддям вчинення кримінального
правопорушення. Крім того не
заслуговують на увагу посилання
слідчого, які надані ним в судовому
засідання про те, що на вказаний
транспортний засіб необхідно накласти
арешт, у зв'язку необхідністю
призначення по справі відповідних
експертиз, так як слідчим не надано
доказів про те, що ним призначені
будь-які експертизи, такі докази
відсутні і в матеріалах кримінального
провадження.

З урахуванням викладеного, а також
те, що арешт транспортного засобу марки
«DAF» дн НОМЕР_1, який згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, може призвести до
необґрунтованого порушення її
конституційних прав, що є
неприпустимим вважаю, клопотання не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК
України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України в Одеській області Жайворонка
М.В. про накладення арешту на
транспортний засіб - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
протягом п'яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя