АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-сс/774/ 1107 /13 Слідчий суддя - Мороз В.П.
Категорія ст.183 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року колегія суддів палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів - Кононенко О.М.

- ОСОБА_2

за участю:

секретаря - Пісьменної К.В.

прокурора - Постолова М.Ю.

підозрюваного - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Дніпропетровськ матеріали апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 11 жовтня 2013 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Індустріального суду м. Дніпропетровськ від 11 жовтня 2013 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та обрано стосовно ОСОБА_3, підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 9 грудня 2013 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше ОСОБА_3 був засуджений і має не зняту та не погашену у встановленому законодавством порядку судимість, тому маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інший злочин.

Не погодившись із таким судовим рішенням, підозрюваний ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити стосовно нього запобіжний захід на інший, не пов'язаний із триманням під вартою.

Свою апеляційну скаргу підозрюваний ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня донька та брат, який є інвалідом, а тому потребує стороннього догляду. На думку підозрюваного, слідчий суддя не врахував також його стану здоров'я та тих обставин, що він від органів досудового слідства не переховувався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, зясувавши доводи підозрюваного, який у судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193 та 194 КПК України, вислухав учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_3 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про що 10 жовтня 2013 року йому вручено письмове повідомлення про підозру.

Суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, раніше неодноразово судимий, також обґрунтував наявність ризиків, що підозрюваний, знаходячись на волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків та потерпілих чи вчинить інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя мав право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Доводи апеляції підозрюваного про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та брата інваліда, на думку колегії суддів, самі по собі не є підставою для застосування до підозрюваного більш м'якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а мають оцінюватися в сукупності із іншими обставинами. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, і це підтвердив у судовому засіданні сам підозрюваний, що він зі своєю неповнолітньою донькою разом не проживає, тривалий час ніде не працює. Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що підозрюваний, маючи неповнолітню доньку, фактично її не утримує. Стосовно стану здоров'я підозрюваного та його брата відсутні будь-які медичні документи, тому колегія суддів позбавлена можливості прийняти ці обставини до уваги.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, мотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, та в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Підозрюваному ОСОБА_3 в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ відмовити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 11 жовтня 2013 року залишити без змін.

Судді: