№ 1-кп/756/109/15

В И Р О К
Іменем України
10 серпня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоборжниця Чортківського району Тернопільської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця проживання та реєстрації, раніше судимого: 1. 27 квітня 1981 року Борщівським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць 5 днів; 2. 23 червня 1992 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 3. 18 вересня 1997 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 142 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років; 4. 28 грудня 2007 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; 5. 25 травня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 14 листопада 2012 року умовно-достроково на строк 9 місяців 26 днів,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
28 серпня 2014 року приблизно о 14-ій годині ОСОБА_9 , знаходячись поряд з будинком № 9, що по проспекту Героїв Сталінграду м. Києва, помітив на шиї ОСОБА_7 , яка пройшла поруч з ним, золотий ланцюжок, й вирішив його повторно відкрито викрасти шляхом ривка. З цією метою ОСОБА_10 , бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, прослідував за ОСОБА_7 до другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , чекаючи на зручний момент здійснення своїх намірів. Помітивши, що ОСОБА_7 зупинилася перед дверима, що ведуть до другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , реалізуючи свій умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, підбіг ззаду до ОСОБА_7 та правою рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 8,19 гр. вартістю 2 688, 25 грн. Після вчиненого ОСОБА_10 з місця злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2 688, 25 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав та показав, що 28 серпня 2014 року приблизно о 15-ій годині 30 хвилин він йшов до гуртожитку, що по вул. Мате Залки м. Києва. Йдучи по дорозі, він вирішив зайти до приміщення, де приймають метал. У цей час до нього підійшли працівники міліції та попрохали пред`явити документи. Потім, при поверхневому огляді у нього було виявлено золотий ланцюжок, який належить йому, оскільки він його придбав за рік до описаних подій за 1 800 грн. Він дістав з кишені ланцюжок, після чого працівники міліції сфотографували та забрали цей виріб, однак жодних документів з приводу цього не складалося. Крім того, коли його затримували, то не пояснюючи причину, фотографували, та складали якийсь протокол. Через деякий час, його привезли до відділення міліції і він, побоюючись працівників міліції, назвався ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_10 показав, що зможе описати ланцюжок за ознаками, оскільки його періодично носив. При вилученні у нього ланцюжка, застібка на зазначеній речі не була пошкоджена, що підтверджується фототаблицею до протоколу огляду місця пригоди зі зображенням даної речі, оскільки та застібка є у робочому стані, а лише виглядає, як пошкоджена. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_10 частково змінив свої показання та вказав, що у судовому засіданні було оглянуто інший ланцюжок, ніж той, що у нього було вилучено. Зазначений ланцюжок підмінила потерпіла ОСОБА_12 з невідомих йому причин. Також, на його думку, потерпіла ОСОБА_12 указує на нього, як на особу, що вчинила злочин, оскільки так їй наказали працівники міліції.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 28 серпня 2014 року приблизно о 14-ій годині вона йшла до будинку АДРЕСА_1 , оскільки є працівником соціальної служби та доглядає за літніми особами. У руках у неї були великі пакунки, тому поблизу під`їзду, щоб відчинити двері, вона поставила пакети на землю. У цей час вона відчула, як хтось ззаду схопив її за шию, а саме за золотий ланцюжок, що у неї був. Вона спочатку не зрозуміла, що сталося, а потім почала кричати. Однак на її прохання ніхто не прийшов, оскільки поруч не було людей. Повернувши голову до нападника, вона побачила чоловіка, зовні схожого на безхатченка, і як тепер їй відомо це ОСОБА_10 . Нападник схопився за ланцюжок, що висів у неї на шиї, та намагався його зірвати. ОСОБА_10 не вдалося з першого разу зірвати ланцюжок, оскільки плетіння доволі велике, тому нападник декілька разів смикав за ланцюжок, при цьому, він нічого не казав. Вона, злякавшись, почала бити ОСОБА_10 по обличчю своєю сумкою, однак нападник не відпускав. Потім, ОСОБА_10 зірвав з її шиї золотий ланцюжок та побіг. Після цього, вона зайшла до квартири, що в цьому будинку, та викликала працівників міліції. Працівники міліції приїхали швидко. Останнім, розповівши, як саме виглядав нападник, разом з ними на автомобілі вона поїхала по масиву «Оболонь». Приблизно через сорок хвилин працівникам міліції надійшло повідомлення, що було знайдено чоловіка, який по описам схожий на нападника. Разом з працівниками міліції вона поїхала до магазину «Сільпо», що по вул. Мате Залки м. Києва. Прибувши на місце, вона одразу ж впізнала ОСОБА_10 , як особу, що у неї викрав золотий ланцюжок. Крім того, у її присутності у ОСОБА_10 було віднайдено золотий ланцюжок, який він же зірвав у неї з шиї. Золотий ланцюжок їй повернули після проведення експертизи. Зазначений золотий виріб вона придбала особисто і його вага приблизно 9г. Ланцюжок не ремонтувався і він у тому ж стані, коли його пошкодив ОСОБА_10 , зриваючи з шиї. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 вказала, що вона впевнена, що саме ОСОБА_10 зірвав з її шиї золотий ланцюжок, оскільки обличчя нападника, у зв`язку з тим, що воно було поруч, дуже добре роздивилася.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він працює в охоронній фірмі. На початку осені 2014 року, точної дати він не пам`ятає, разом з ОСОБА_14 вони виїжджали до будинку АДРЕСА_2 , оскільки там спрацювала сигналізація. За цією адресою до них підійшли працівники міліції та попрохали бути понятими. На місці, куди він разом з ОСОБА_14 підійшли, був наряд патрульно-постової служби та слідчо-оперативна група. Також, на цьому місці знаходилися ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_7 . У його присутності у ОСОБА_10 з кишені було вилучено ланцюжок, який помістили до конверту та запакували. При цьому, потерпіла ОСОБА_7 постійно лаялася на ОСОБА_10 , а останній мовчки стояв.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він є працівником міліції. У 2014 році, точної дати він не пам`ятає, було отримано повідомлення про те, що на проспекті Героїв Сталінграду м. Києва відбулося пограбування. Крім того, було отримано прикмети особи, яка вчинила злочин. Разом з ОСОБА_16 вони відпрацьовували прилеглу територію по вул. Мате Залки м. Києва та побачили чоловіка, ззовні схожого на того, що вчинив злочин. Разом з напарником він підійшов до цього чоловіка та представився. Потім, при поверхневому огляді зазначеного чоловіка у кишені штанів було нащупано ланцюжок. Коли ОСОБА_10 дістав його з кишені, то ним виявися металевий ланцюжок жовтого кольору. У зв`язку з тим, що чоловік по описам був схожий на нападника й у нього був золотий ланцюжок, ними було повідомлено патруль, який був разом з потерпілою. Через деякий час разом з іншим патрулем приїхала потерпіла ОСОБА_7 . Остання чітко вказала на ОСОБА_10 , як на особу, що зірвала у неї з шиї золотий ланцюжок. У зв`язку з цим, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що є працівником міліції. У 2014 році, точної дати він не пам`ятає, було отримано повідомлення про те, що на проспекті Героїв Сталінграду м. Києва відбулося пограбування жінки. Разом з ОСОБА_15 вони, опрацьовуючи територію, рухалися по вул. Мате Залки м. Києва. Вони помітили чоловіка, що по опису ззовні був схожий на нападника, що пограбував жінку. Підійшовши до чоловіка, вони попросили останнього пред`явити документи. Також, при поверхневому огляді даного громадянина у правій кишені штанів був нащупаний ланцюжок. На їх прохання, ОСОБА_10 дістав з кишені металевий виріб жовтого кольору. Потім, разом з працівниками міліції приїхала потерпіла ОСОБА_7 . Потерпіла одразу ж вказала на ОСОБА_10 , зазначивши, що саме цей чоловік її пограбував, а потім, впізнала належний їй ланцюжок.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що на початку осені 2014 року його разом з колегою ОСОБА_13 запросили бути понятими при проведенні слідчої дії. У його присутності у затриманого чоловіка працівники міліції дістали з правої кишені штанів ланцюжок. Після вилучення ланцюжка, його помістили до пакету, запакували та він розписався. При цьому, металевий ланцюжок був розірваний. Потерпіла ОСОБА_7 , яка також була поруч, повідомляла, що саме ця особа, яку затримали, зірвала з її шиї золотий ланцюжок та втекла.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28 серпня 2014 року, ОСОБА_7 повідомила, що 28 серпня 2014 року приблизно о 14-ій годині поблизу будинку № 9, що по проспекту Героїв Сталінграду м. Києва, невідомий чоловік зірвав з її шиї золотий ланцюжок (а.с. 170 т. 1).
Як убачається з протоколу огляду місця події з фототаблицею, 28 серпня 2015 року було оглянуто ділянку місцевості, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Мате Залки, 4-А. На відстані приблизно 20 метрів від будинку поруч з бетонним стовпом на тротуарній доріжці знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_11 , 1952 року народження, без постійного місця проживання. У даного чоловіка, який представився ОСОБА_11 у правій кишені штанів було віднайдено металевий ланцюжок жовтого кольору, який, у подальшому, було вилучено (а.с. 164-169 т. 1).
Постановою старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві від 10 листопада 2014 року золотий ланцюжок визнано речовим доказом (а.с. 25 т. 1).
Згідно з актом експертизи № 494 від 22 жовтня 2014 року, наданий на дослідження металевий ланцюжок жовтого кольору є золотим, 585 проби, масою виробу 8,19г. Ланцюг має пошкодження замку (а.с. 172 т. 1).
Відповідно до відповіді з Державної скарбниці України №83/21-011/2303 від 27 травня 2015 року, вартість золота, 585 проби, станом на 28 серпня 2014 року становила 329,04 грн. (а.с. 16-17 т. 2).
У судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 357 КПК України було оглянуто речовий доказ, а саме золотий ланцюжок. При цьому, судом було встановлено, що золотий ланцюжок має плетіння, що складається з окремих кілець однакової форми. Окрім того, ланцюжок має пошкодження, зокрема, з одного боку - відсутнє кільце з застібкою, а з іншого - застібка повністю розігнута.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, суд, дослідивши його показання, вислухавши показання потерпілої, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Показання обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно заперечення своєї причетності до пограбування потерпілої ОСОБА_7 , суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилитися від відповідальності й уникнути покарання, оскільки вони спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні послідовно та ствердно вказала, що 28 серпня 2014 року приблизно о 14-ій годині саме ОСОБА_10 зірвав з її шиї золотий виріб, оскільки обличчя нападника, у зв`язку з тим, що воно було поруч, дуже добре роздивилася. Окрім того, вона також намагалася відбитися від ОСОБА_10 , завдаючи по обличчю останнього удари своєю сумкою. При цьому, коли вона разом з працівниками міліції приїхали до магазину «Сільпо», що по вул. Мате Залки м. Києва, саме вона вказала на ОСОБА_10 , який викрав у неї золотий виріб та в її присутності у ОСОБА_10 було віднайдено належний їй золотий ланцюжок.
Свідки ж ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ствердили, що потерпіла ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_10 , одразу ж вказала на нього, як на чоловіка, що зірвав у неї з шиї золотий виріб. При цьому, свідки зазначили, що стримували потерпілу ОСОБА_7 , оскільки остання намагалася поквитатися з ОСОБА_10 .
Про те, що потерпіла ОСОБА_7 беззаперечно вказала на ОСОБА_10 , як на особу, що вчинила злочин, вказали й свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , зазначивши, окрім того, що потерпіла впізнала й належний їй золотий ланцюжок.
Крім того, оглянувши речовий доказ у судовому засіданні, суд переконався, що зазначений золотий ланцюжок є ідентичним, зображеному на фототаблиці до протоколу огляду місця пригоди виробу, і який було віднайдено у ОСОБА_10 . На це, зокрема, вказує форма плетіння, що складається з окремих кілець однакової форми. Окрім того, ланцюжок має пошкодження, зокрема, на ньому з одного кінця відсутнє кільце з частиною застібки, а з іншого - частина застібки повністю розігнута.
У зв`язку цим, суд вважає, що показання ОСОБА_10 у яких він, спочатку, вказував про те, що застібка на золотому ланцюжку є у робочому стані, а лише виглядає, як пошкоджена, а потім, про підміну потерпілою ОСОБА_7 золотого виробу, такими, що направленні на введення суд в оману з метою уникнення покарання.
Натомість показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є послідовними та логічними, вони узгоджуються, як між собою так і з іншими доказами, у зв`язку з цим, суд вважає, що вони є належним та допустимим джерелом доказів, тому суд бере їх до уваги.
Окрім того, з фототаблиці до протоколу огляду місця пригоди, де зображено ланцюжок, вбачається, що зазначений виріб з металу є пошкоджений, а саме на ньому відсутнє кільце з однією частиною застібки, а інша частина застібки повністю розігнута. Зазначені пошкодження на ланцюжку, на думку суду, повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_7 щодо механізму вчиненого на неї злочину, а саме про те, що золотий виріб з силою було зірвано у неї з шиї, що призвело до розгинання однієї застібки та відривання іншої.
З цих же обставин, суд не приймає до уваги й показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що зазначений ланцюжок належить йому.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_10 , згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено. Суд вважає за необхідне виключити обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_10 - рецидив злочинів, оскільки обвинувачений, маючи судимості за умисні корисливі злочини, знову вчинив умисний корисливий злочин. У зв`язку з цим у ОСОБА_10 наявний спеціальний рецидив злочинів, який входить до кваліфікуючої ознаки «повторність», яку у відповідності до ч. 4 ст. 67 КК України, суд не може ще раз ураховувати при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Судимості ж у ОСОБА_10 за вчинення злочинів, які не є корисливими, погашені у встановленому законом порядку.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має ряд захворювань, не працює, веде антисоціальний спосіб життя, раніше неодноразово засуджувався.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства.
При цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, який, у черговий раз після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив умисний корисливий злочин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_10 максимальний строк покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме такий його строк зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Запобіжний захід ОСОБА_10 тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області залишити без зміни.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 28 серпня 2014 року.
Речові докази по справі, а саме: золотий ланцюжок повернути власнику ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з дня отримання ним копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
10.08.2015 Справа № 756/16472/14-к