Справа № 521/565/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
спеціаліста - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0000123 від 21.11.2012 року та за №0000641 від 30.01.2013 року у відношенні:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одесі, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
27.02.2012 року, ОСОБА_9 , працюючи барменом в ресторані «Севілья», розташованому по вул.Буніна, 16 у м.Одесі, у не встановлений час, умисно, шляхом зловживання довірою, при проведені розрахунків, заволодів реквизитами банківської картки ОСОБА_12 .

В подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 01.03.2012 року, о 01 годині 47 хвилин 50 сек., знаходячись за місцем свого мешкання - у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом проведення незаконних операцій за допомогою належного йому персонального комп`ютера, здійснив електронний платіж за допомогою банківської картки, належної ОСОБА_12 на суму 1 720 гривень, після чого грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 17.08.2012 року, ОСОБА_9 , працюючи барменом в ресторані «Севілья», розташованому по вул.Буніна, 16 у м.Одесі, у не встановлений час, умисно, шляхом зловживання довірою, при проведені розрахунків, заволодів реквизитами банківської картки ОСОБА_8

20.08.2012 року, о 02 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем мешкання - у квартирі АДРЕСА_2 , за допомою належного йому персонального комп`ютера, шляхом проведення незаконних операцій, здійснив електронний платіж за допомогою банківської картки належної ОСОБА_8 на суму 1020 гривень, після чого грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що не має ніякого відношення до зняття грошових коштів з рахунків потерпілих.

Підтвердив, що у період часу з 2011 року по 2012 рік працював барменом у ресторані «Севілья» на вул. Буніна в м. Одесі. Платежі банківською картою проводили вільні робітники ресторану, в тому числі і він. Можливо проводив розрахунки з потерпілими за допомогою банківських карток.

Пояснив, що на період інкримінованих злочинів був у дружніх відносинах з ОСОБА_13 , який заходив до нього на роботу у ресторан та часто бував у нього вдома, в тому числі і залишався на ночівлю, та можливо це він здійснював незаконні операції з його персонального комп`ютера.

Хто поповнював особистий рахунок інтернета та рахунок його мобільного телефону - пояснити не зміг.

Однак, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_9 про непричетність до скоєння вищевказаних злочинів, розцінюючи це, як його бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини, так як його винуватість підтверджується як показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків, так і наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , згідно з якими, 20.08.2012 року, приблизно о 02 годині, їй на мобільний телефон прийшло кілька смс-повідомлень про зняття з її банківської карти грошових коштів. Вона одразу передзвонила до оператора та заблокувала карту.

Підтвердила, що за кілька днів до пригоди розраховувалась банківською картою у ресторані «Севілья», яку передавала офіціанткам для розрахунку.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що бував у ОСОБА_9 вдома, де допомагав йому монтувати відеоролики. Також підтвердив, що в зв`язку з пізнім часом бувало залишався у нього на ночівлю. Категорично заперечував, що проводив будь-які незаконні операції з персонального комп`ютеру обвинуваченого.

Підтвердив, що на рахунок його мобільного телефону приходили грошові кошти, однак, хто поповнював його рахунок - не знає та вважає, що це просто помилка та це було не в ті дні, коли він залишався у ОСОБА_9 на ночівлю.

Крім того, у судовому засіданні був допитаний в якості спеціаліста ОСОБА_10 , який пояснив, що для здійснення операцій у інтернеті за допомогою банківської карти необхідно знати лише 16-ти значний номер банківської карти, строк дії карти та ЦВВ (CVV) код, та у деяких випадках прізвище володільця карти.

Підтвердив, що MAC адресу комп`ютера змінити на інший неможливо.

Заявою потерпілої ОСОБА_8 в правоохоронні органи від 05.09.2012 року про вчинення шахрайських дій у відношенні неї.

а.с. 4 /том 2/

Роздруківкою філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», відповідно до якої 17.08.2012 року ОСОБА_8 розраховувалась у ресторані «Севілья» банківською карткою, та 20.08.2012 року було здійснено чотирі операції по знаттю коштів з її картки на загальну суму 1020 гривень.

а.с. 7 /том 2/

Листом генерального директора ТОВ ТРК «Бріз» від 06.09.2012 року, з якого вбачається, що 20.08.2012 року за послуги Інтернет абонента ОСОБА_9 було здійснено оплату банківською картою НОМЕР_1 (належну ОСОБА_8 ), самим абонентом.

а.с. 14 /том 2/

Згідно відповіді міжбанківської системи електронної доставки та сплати рахунків «portmone.com» від 23.08.2012 року на мобільний номер НОМЕР_2 (належний ОСОБА_9 ) 01.03.2012 року було здійснено поповнення рахунку на загальну суму 400 гривень з банківської карти НОМЕР_3 (належній ОСОБА_12 ), IP-адреса точки оплати НОМЕР_4 .

20.08.2012 року на мобільний номер НОМЕР_2 (належний ОСОБА_9 ) було здійснено поповнення рахунку на загальну суму 700 гривень з банківської карти НОМЕР_1 (належній ОСОБА_8 ), IP-адреса точки оплати 213.231.43.213.

а.с. 16-17 /том 2/

Відповіддю генерального директора ТОВ ТРК «Бріз» від 04.09.2012 року, що під IP-адресою НОМЕР_5 20.08.2012 року в глобальну мережу Інтернет входив абонент ОСОБА_9

а.с. 18 /том 2/

Листом генерального директора ТОВ ТРК «Бріз» від 04.09.2012 року, відповідно до якого 01.03.2012 року за послуги Інтернет абонента ОСОБА_9 було здійснено оплату банківською картою НОМЕР_3 (належну ОСОБА_12 ), самим абонентом.

а.с. 21 /том 2/

Згідно графіку роботи персоналу ресторану «Севілья», ОСОБА_9 працював 17.08.2012 року, а саме у день розрахунку банківською картою потерпілою ОСОБА_8

а.с. 32 /том 2/

Роздруківкою АТ «ОТП БАНК», відповідно до якої 27.02.2012 року ОСОБА_12 розраховувався у ресторані «Севілья» банківською карткою, та 01.03.2012 року з його картки було здійснено 10 операцій на загальну суму 1720 гривень.

а.с. 16 /том 3/

Даючи оціну всім дослідженним доказам по справі у їх сукупності, суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ст. 190 ч. 3 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно.

Визнаючи ОСОБА_9 винним у скоєні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 3 КК України, суд також виходить з того, що всі незаконні операції з банківськими картками потерпілих були вчинені з його персонального комп`ютера, та майже всі платіжні доручення були здійснені на користь обвинуваченого - поповнення його мобільного рахунку та поповнення абонентського рахунку за користування послугами Інтернету ТОВ ТРК «Бріз».

Також, в матеріалах кримінального провадження є всі підтверджуючі дані, що ОСОБА_9 був на робочому місці 17.08.2012 року та міг здійснювати оплату через «термінал» банківською картою потерпілої ОСОБА_8 за послуги ресторану, можливість чого не заперечував і сам обвинувачений.

Крім того, суд приймає до уваги показання спеціаліста ОСОБА_10 про неможливість здійснення вказаних незаконних операцій з іншого комп`ютера та якою інформацією необхідно володіти для здійснення операцій через Інтернет за допомогою банківських карток, дані з яких ОСОБА_9 вільно отримував при розрахунках потерпілих у ресторані.

При цьому, суд вважає неспроможними твердження ОСОБА_9 , що незаконні операції могли бути здійснені ОСОБА_13 за допомогою його персонального комп`ютера, так як підтвердження цих обставин стороною захисту суду не надано, сам свідок категорично заперечує проти своєї причетності до вчинених ОСОБА_9 злочинів.

При визначенні ОСОБА_9 покарання, суд враховує ступінь та характер тяжкості вчинених злочинів, дані, які характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та приходить до висновку, що необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів буде призначення покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 на суму 820 гривень, суд задовольняє у повному обсязі, так як факт спричинення потерпілій матеріальних збитків знайшов своє повне підтвердження при судовому розгляді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 373, 374, 376 КПК України, ст. 1166 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 3 КК України та призначити покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий термін тривалістю 2/два/ роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироком законної сили, обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на засудженого, згідно ст.194 КПК України, обов`язків: не відлучатися із м.Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Цивільний позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 820 гривень.

Речові докази, вказані на а.с. 48 /том 2/ - повернути ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1