ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-21/12

Рядок статзвіту № 61

16 березня 2012 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Маринич В.К.

секретар - Федас І.О., .

з участю прокурора - Корольов О.О.

захисник - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, невійськовозобов'язаного, працюючого провідним спеціалістом Державної інспекції з карантину рослин по Рівненській області, раніше не судимого, в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що працюючи згідно наказу начальника Державної інспекції з карантину рослин по Рівненській області від 03.11.2005 року за №65 на посаді провідного спеціаліста Костопільського міжрайонного пункту - державного інспектора з карантину рослин вищевказаної інспекції, будучи службовою особою в силу здійснення нею функції представника влади, зловживав владою в особистих інтересах, чим заподіяв істотну шкоду державним інтересам та охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та вчинив службове підроблення.

Зокрема, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що перебуваючи у своєму службовому кабінеті, а саме адміністративному приміщенні Костопільського міжрайонного пункту Державної інспекції з карантину рослин по Рівненській області, що за адресою м.Костопіль, вул.Степанська, 8 Рівненської області, у відповідності до Постанови Верховної Ради України від 30.06.1993 року "Про порядок введення в дію Закону України "Про карантин рослин", Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №705 "Про деякі питання реалізації Закону України "Про карантин рослин ", Положення Державної інспекцї з карантину рослин по Рівненській області, затвердженої наказом начальника Головної державної інспекції з карантину рослин України від 17.01.2007 року №14 та посадової інструкції провідного спеціаліста інспекції - державного інспектора з карантину рослин (Костопільський МРП) Державної інспекції з карантину рослин по Рівненській області, затвердженої наказом начальника Державної інспекції з карантину рослин по Рівненській області від 12.05.2009 року №40, маючи право здійснювати державний контроль та нагляд, інспектування та моніторинг відповідної території, об'єктів регулювання та обов'язок надавати власникам об'єктів регулювання, які підлягають державному контролю, акти про результати нагляду, інспектування та моніторингу, діючи умисно, в особистих інтересах, на протязі 2010-2011 років складав наступні завідомо неправдиві документи:

- 2 березня 2011 року - акт №75/18-031/000143-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 02.03.2011 року про інспектування вагону №67907030 на території станції Малинськ ДТГО "Львівська залізниця", який в дійсності не перебував на території обслуговування Рівненської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Львівська залізниця" з подальшою видачею карантинного сертифікату №75/18-031/КС - І- 254344 від 2 березня 2011 року ДП "Березнівське лісове господарство" на вказаний вагон.

- 15 квітня 2011 року - акт №75/18-031/000358-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 15.04.2011 року про інспектування вагону №68824267 на території станції Малинськ ДТГО "Львівська залізниця", який в дійсності не перебував на території обслуговування Рівненської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Львівська залізниця" з подальшою видачею карантинного сертифікату №75/18-031/КС - І- 254475 від 15 квітня 2011 року ДП "Березнівське лісове господарство" на вказаний вагон.

- 27 грудня 2010 року - акт №75/18-031/001140-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 27.12.2010 року про інспектування вагону №66174277 на території станції Малинськ ДТГО "Львівська залізниця", який в дійсності не перебував на території обслуговування Рівненської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Львівська залізниця" з подальшою видачею карантинного сертифікату №75/18-031/КС- І-254263 від 27 грудня 2010 року ДП "Березнівське лісове господарство" на вказаний вагон.

- 6 жовтня 2010 року - акт №75/18-031/1205249 - В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 06.10.2010 року про інспектування вагону №67866632 на території станції Малинськ ДТГО "Львівська залізниця", який в дійсності не перебував на території обслуговування Рівненської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Львівська залізниця" з подальшою видачею карантинного сертифікату №75/18-031/КС - 891169 від 8 жовтня 2010 року ДП "Березнівське лісове господарство" на вказаний вагон.

Вищевказані дії ОСОБА_2 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.364 КК України як зловживання владою, тобто умисне, в особистих інтересах використання влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним інтересам, які полягають у підриві інтересів і авторитету держави, та за ч.1 ст.366 КК України як службове підроблення, тобто складання завідомо неправдивих документів.

В обгрунтування пред'явленого ОСОБА_2 обвинувачення за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України орган досудового слідства та державний обвинувач в судовому засіданні посилаються на лист ВП "Рівненська дирекція залізничних перевезень" від 02.09.2011 року за №517, речові докази - акти фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 02.03.2011 р., 15.04.2011 р., 27.12.2010 р, 06.10.2010 р.; та карантинні сертифікати від 02.03.2011 р., 15.04.2011 р., 27.12.2010 р. та 08.10.2010 р.; показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Підсудний ОСОБА_2 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні своєї вини в інкримінованих йому злочинах не визнав. Підсудний пояснив суду, що 2 березня 2011 року, 15 квітня 2011 року, 6 та 8 жовтня 2010 року, 27 та 28 грудня 2010 року він виїжджав на станцію Малинськ ДТГО "Львівська залізниця", де проводив перевірку вагонів з метою здійснення фітосанітарного контролю даних вагонів. По підсумках перевірок склав відповідні акти фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, з подальшою видачею карантинних сертифікатів. Сам механізм проведення перевірок нормативно не встановлений. Він має виконати роботу по заявах замовників, тобто оглянути вагони. Бувають дні, коли надходить дуже багато заявок - від 40 і більше. Він має спланувати і організувати свою роботу так, щоб встигати провести всі перевірки. По актах та сертифікатах, які фігурують у обвинувальному висновку, він допустив механічні помилки, у зв'язку з великою загруженістю на роботі, і помилково вказав невірні номери вагонів, а по акту №75/18-031/001140-В фітосанітарного контролю та карантинному сертифікату №75/18-031/КС-І-254263 він також невірно вказав дату - 27 грудня 2010 року замість правильного - 28 грудня 2010 року. Це сталося у звязку з тим, що представник відправника - Березнівського лісгоспу, ОСОБА_3 в заявах на оформлення карантинних сертифікатів, які той йому передавав у телефонному режимі, а потім письмово, повідомляв, що мають бути подані вагони з саме такими номерами та в зазначені дні. У зв'язку з цим саме дані номери вагонів і були внесені в акти та карантинні сертифікати, заповнення яких він починав в офісі на комп'ютері із спеціальним програмним забезпеченням ще перед виїздом на залізничну станцію для інспектування вагонів, оскільки на станції Малинськ заповнити комп'ютерний текст в акти та сертифікати у нього в таких дорожніх умовах немає технічної можливості. Після виїзду на станцію Малинськ для інспектування вагонів, він виявив, що деякі вагони мали інші номери, ніж ті, прибуття яких очікувалося згідно заяв відправника - Березнівського лісгоспу, у зв'язку з чим він змушений був внести зміни номерів вагонів в уже заповнені карантинні сертифікати на фактично подані вагони, і ці зміни завірив своїм підписом та печаткою. Внесення змін у встановленому порядку передбачено нормативними актами і являється законним. Також ним була допущена технічна помилка в акті №75/18-031/001140-В фітосанітарного контролю та карантинному сертифікаті №75/18-031/КС-І-254263, а саме вказана дата 27 грудня 2010 року, замість 28 грудня 2010 року, по тій же причині, - що в заяві відправника Березнівського лісгоспу було заявлено дату 27 грудня 2010 року, а фактично вагон був поданий 28 грудня 2010 року. Виправлення зазначеної дати він не став робити, оскільки термін дії сертифікату 14 днів, і цього цілком достатньо для використання сертифіката за призначенням. Тобто це технічні помилки з його сторони, і будь-якого умислу і заінтересованості на вчинення цього він не мав. Більше того, відразу ж, як виявились ці механічні описки номерів вагонів, то він вніс відповідні виправлення на правильні номери вагонів. Внесення виправлень передбачено нормативно-правовими актами, зокрема Наказом №414 від 23.08.2005 р. Міністерства аграрної політики України " Про затвердження Фітосанітарних правил ввезення з-за кордону, перевезення в межах країни, транзиту, експорту, порядку переробки та реалізації підкарантинних матеріалів", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №1121/11401 від 29.09.2005 року. Відповідно цьому до всіх чотирьох сертифікатів, які фігурують у обвинувальному висновку, ним відповідно до чинного законодавства внесено зміни, які завірені його підписом та печаткою. На підтвердження цього він надав суду три оригінали сертифікатів та одну копію сертифікату із внесеними змінами. Категорично стверджує та запевняє, що неправильні номери вагонів у актах та карантинних сертифікатах, які вказані у обвинувальному висновку, та дату 27 грудня 2010 р. замість 28 грудня 2010 р. в акті №75/18-031/001140-В фітосанітарного контролю та карантинного сертифікату №75/18-031/КС-І-254263, внесено ним помилково, ненавмисно, ніяких особистих інтересів у нього в цьому небуло, і ніякої шкоди цим нікому не нанесено, будь-яких претензій у замовників до нього не було, зриву поставок лісопродукції допущено не було. Просить суд його виправдати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він працює на посаді інженера з експорту ДП "Березнівський лісгосп" з 2000 року. Займається питаннями оформлення заявок та комплектів документів для отримання карантинних сертифікатів. Після підготовки відповідного пакету документів, завозить їх інспектору з карантину рослин ОСОБА_2 Після передачі документів, вони разом їдуть на огляд вагонів. Потім він підписує у присутності інспектора Матюха Б.М. акти фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи. В основному він присутній під час огляду вагонів, вантажу інспектором. Під час огляду ОСОБА_2 звіряє номери вагонів. Від Березного станція Малинськ знаходиться досить далеко, близько 30 км. У зв'язку з цим номери вагонів періодично він передавав ОСОБА_2 по телефону. Вагонів оформляється дуже багато. Так в 2011 році було оформлено лише на експорт 490 вагонів. І на всі вагони виписуються фітосанітарні сертифікати. Вважає ОСОБА_2 грамотним, добросовісним спеціалістом. За весь час співпраці із карантинною фітосанітарною службою, ОСОБА_2 жодного разу не попросив навіть якогось могорича чи ялинки. Адміністрація Березнівського держлісгоспу задоволена роботою ОСОБА_2 і жодних претензій до нього немає, ніяких збитків їхньому підприємству не нанесено. Звертає увагу, що бувають випадки, коли один вагон має два різних номери з різних сторін вагону, що може призвести до помилки при оформленні документів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він працює заступником старшого диспетчера АСУ Рівненської дирекції залізничних перевезень. Пояснив, що номери вагонів є в автоматизованій базі даних. При наданні відповідей слідчому по даній справі по його запитах щодо номерів вагонів була допущена помилка.

Речовими доказами по справі - актами фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи №75/18-031/000143-В від 02.03.2011 р.; №75/18-031/000358-В від 15.04.2011 р.; №75/18-031/001140-В від 27.12.2010 р.; №75/18-031/1205249-В від 06.10.2010 р. та карантинними сертифікатами №75/18-031/КС-І-254344 від 02.03.2011 р., №75/18-031/КС-І-254475 від 15.04.2011 р., №75/18-031/КС-І-254263 від 27.12.2010 р., №75/18-031/КС-891169 від 08.10.2010 р. - підтверджуються обстеження вагонів: №67907030 - 02.03.2011 р.; №68824267 - 15.04.2011 року; №66174277 - 27.12.2010 р.; №67866632 - 06.10.2010 року.

Згідно листа ВП "Рівненська дирекція залізничних перевезень" від 02.09.2011 року за №517 вагони за вищевказаними номерами у вказані дні на станції Малинськ ДТГО "Львівська залізниця" не перебували.

Із наданих підсудним та захисником в судовому засіданні - оригіналів карантинних сертифікатів №75/18-031/КС - 891169 від 8 жовтня 2010 року, №75/18-031/КС- І-254263 від 27 грудня 2010 року, №75/18-031/КС - І- 254475 від 15 квітня 2011 року та копії карантинного сертифікату №75/18-031/КС - І- 254344 від 2 березня 2011 року вбачається, що на них внесені виправлення номерів вагонів №67866632 на вагон № 63280796 (08.10.2010 р.), вагон №66174277 на вагон № 67915066 (27.12.2010 р.), вагон №68824267 на вагон №66735044 (15.04.2011 р.), вагон № 67907030 на вагон №67696252 (02.03.2011р.), які завірені підписом ОСОБА_2 та скріплені печаткою.

Згідно листа ВП "Рівненська дирекція залізничних перевезень № 27 від 22.02.2012 р. вищевказані вагони знаходились у зазначені дні на станції Малинськ, крім вагону № 67915066, який згідно зазначеного листа знаходився на даній станції 28-29 грудня 2010 року.

Перевіривши та дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності, заслухавши показання підсудного, свідків, пояснення та промову прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України при судовому розгляді справи не доведена, оскільки не підтверджена доказами.

Об'єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, виявляється у діянні, що заподіює істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Істотна шкода може виявлятися у заподіянні матеріальних (майнових) збитків і нематеріальної (фізичної, моральної) шкоди.

Суб'єктивна сторона зазначеного злочину характеризується тим, що діяння вчиняється з прямим умислом. Крім цього, обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони є певні мотиви: корисливі мотиви, інші особисті інтереси, інтереси третіх осіб.

Суд вважає, що досудовим слідством та державним обвинуваченням при судовому розгляді справи наявними у справі доказами не доведено умисне спричинення діями ОСОБА_2 будь-кому істотної шкоди, як у вигляді матеріальних збитків, так і нематеріальної шкоди, а також не доведено будь-яких корисливих, особистих інтересів у діянні ОСОБА_2 чи в інтересах третіх осіб.

Суб'єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа повинна завідомо усвідомлювати неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів. Внесення до таких документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, виключає склад підроблення.

Суд вважає, що досудовим слідством та державним обвинувачем при судовому розгляді не надано доказів того, що ОСОБА_2 умисно складав завідомо неправдиві документи.

Так, з показань ОСОБА_2 в судовому засіданні вбачається, що в акти фітосанітарного контролю та карантинні сертифікати, які зазначені в обвинувальному висновку, неправильні номери вагонів вказано помилково у зв'язку з тим, що представник відправника - Березнівського лісгоспу, ОСОБА_3 в заявах на оформлення карантинних сертифікатів, які він передавав ОСОБА_2 у телефонному режимі, повідомляв, що мають бути подані вагони з саме такими номерами. Це підтверджується і письмовими заявами відправника, - Березнівського лісгоспу (а.с.19, 25, 28, 31, 43, 50, 57, 65) підписаними директором лісгоспу ОСОБА_5 У зв'язку з цим саме дані номери вагонів і були внесені в акти та карантинні сертифікати, заповнення яких починається в офісі на комп'ютері із спеціальним програмним забезпеченням ще перед виїздом на залізничну станцію для інспектування вагонів, оскільки на станції Малинськ заповнити комп'ютерний текст в акти та сертифікати у нього в таких дорожніх умовах немає технічної можливості. Після виїзду на станцію Малинськ для інспектування вагонів, він виявив, що деякі вагони мали інші номери, ніж ті, прибуття яких очікувалося згідно заяв відправника - Березнівського лісгоспу, у зв'язку з чим він змушений був внести зміни номерів вагонів в уже заповнені карантинні сертифікати на фактично подані вагони, і ці зміни завірив своїм підписом та печаткою. Внесення змін у встановленому порядку передбачено нормативними актами і являється законним. Також ним була допущена технічна помилка в акті №75/18-031/001140-В фітосанітарного контролю та карантинному сертифікаті №75/18-031/КС-І-254263 вказана дата 27 грудня 2010 року, замість 28 грудня 2010 року по тій самій вищезазначеній причині, тобто даний вагон мав прибути згідно заяви відправника - Березнівського лісгоспу, 27 грудня 2010 року, а фактично був поданий 28 грудня 2010 року. Виправлення дати заповнення цих документів він не став робити, оскільки термін дії сертифікату 14 днів, і цього достатньо для його використання за призначенням. ОСОБА_2 та його захисник акцентують увагу на тому, що внесення ним самим змін номерів вагонів в карантинні сертифікати свідчать про те, що умислу на внесення неправильних номерів вагонів, та складанні завідомо неправдивих документів у нього не було, і що це є технічна помилка.

Матеріалами справи та державним обвинувачем дане твердження ОСОБА_2 не спростоване.

В судовому засіданні також встановлено, що не відповідає фактичним обставинам справи обвинувачення ОСОБА_2 в тому, що він 6 жовтня 2010 р. склав акт №75/18-031/1205249-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 06.10.2010 року про начебто інспектування вагону №67866632, оскільки в копії даного акту (а.с.69 зворотня сторона) нічого не зазначено про інспектування даного вагону. В матеріалах справи наявний акт фітосанітарного контролю, але за іншим номером - № 75/18-031/1205259-В і за іншою датою - від 8 жовтня 2010 року (а.с.20), однак в обвинувальному висновку на даний акт посилання відсутні.

Обгрунтовуючи суб'єктивну сторону інкримінованих злочинів, державний обвинувач у своїй промові в судових дебатах як на мотив вчинення ОСОБА_2 злочинів посилається на кар'єризм, заздрість, протекціонізм, бажання отримати взаємну послугу, приховати свою некомпетентність. Однак матеріалами справи зазначені мотиви не знайшли свого підтвердження. Навпаки, ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується виключно позитивно, який сумлінно виконує свої службові обов'язки, зарекомендував себе принциповим, дисциплінованим спеціалістом, посадові обов'язки виконує кваліфіковано, користується повагою серед колег по роботі (а.с.102).

За вимогами ч.2 ст.323 КПК України суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР "Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" №5 від 29.06.1990 року із послідуючими змінами та доповненнями, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов'язаний постановити виправдувальний вирок.

В ході судового слідства державний обвинувач визнав достатніми наведені ним докази для визнання підсудного винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Ним не порушувалось питання про необхідність додаткового збору доказів в межах закону, не заявлялось клопотання про скерування справи на додаткове розслідування відповідно до вимог КПК України.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що державним обвинуваченням не надано суду переконливих доказів вини підсудного ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів і суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України не доведена, а тому він підлягає виправданню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, визнати невинним та виправдати за відсутністю в його діях складу злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 - підписку про невиїзд - скасувати.

Постанову старшого слідчого Рівненської транспортної прокуратури ОСОБА_6 від 7 вересня 2011 р. про відсторонення провідного спеціаліста - державного інспектора з карантину рослин державної інспекції з карантину рослин по Рівненській області ОСОБА_2 від займаної посади на період досудового та судового слідства, - скасувати.

Речові докази по справі: акт №75/18-031/000143-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 02.03.2011 року (а.с.48); карантинний сертифікат №75/18-031/КС - І- 254344 від 2 березня 2011 року (а.с.42); акт №75/18-031/000358-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 15.04.2011 року (а.с.55); карантиннй сертифікат №75/18-031/КС - І- 254475 від 15 квітня 2011 року (а.с.49); акт №75/18-031/001140-В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 27.12.2010 року (а.с.58); карантинний сертифікат №75/18-031/КС- І-254263 від 27 грудня 2010 року (а.с.56); акт №75/18-031/1205249 - В фітосанітарного контролю підкарантинних матеріалів, об'єктів та транспортних засобів, а також відбору зразків для фітосанітарної експертизи від 06.10.2010 року (а.с.69); карантинний сертифікат №75/18-031/КС - 891169 від 8 жовтня 2010 року (а.с.64), які знаходяться в матеріалах кримінальної справи (а.с.70) - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд. .

Суддя: Маринич В.К.