Апеляційний суд Кіровоградської області
Кіровоград, ДСП-5, вул..В.Пермська,2,
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа № 11-а- 442 2008 р. Головуючий у судії І інстанції: Кричун А.О.
Категорія: ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач у суді II інстанції: Олексієнко І.С.
року. Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Поступайло Н.І.
суддів - Олексієнко
секретарі - Яременко З.А.,
прокурора - Глобенка О.Б.
захисника-адвоката - ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді апеляційну скаргу помічника прокурора
Кіровоградського району Кіровоградської області
на вирок Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 21 квітня 2008 року, яким
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с. Оситняжка, Новомиргородського району Кіровоградської
області, українець, громадянин України,
з базовою загальною середньою освітою, неодружений, не працюючий,
зареєстрований АДРЕСА_1, проживаючий в с. Плішки Олександрівського району
Кіровоградської області, раніше судимий:
року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.. 185 ч. 3 КК
України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
засуджений за
ст.185 ч. 2 КК України на 2 роки
позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
частково приєднана невідбута частина покарання призначена вироком
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2002 року і
остаточно до відбування призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком
на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_1 зобов'язано
в період іспитового строку періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
З ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3матеріальні
збитки в сумі 1600 грн.
визнаний винним у тому, що він 16 квітня 2004 року близько 9 год., знаходячись
в будинку ОСОБА_3, розташованому по АДРЕСА_2, де він тимчасово проживав,
повторно, скориставшись відсутністю в будинку господаря та його сім'ї, таємно
викрав з сейфа гроші в сумі 1500 грн. та чоловічі босоніжки, вартістю 100 грн.,
що знаходились в будинку. З викраденим засуджений з місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав ОСОБА_3 матеріальну шкоду на
загальну суму 1600 грн.
апеляції на вирок помічник прокурора просить
скасувати вирок суду першої інстанції за м'якістю призначеного покарання,
постановивши новий вирок, та призначити більш суворе покарання за ст. 71 КК
України і остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Апеляцію мотивував тим, що, на його думку, засудженому призначена надто м'яка
міра покарання, яка не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого. Призначаючи покарання суд
першої інстанції не зважив на те, що ОСОБА_1, в період іспитового строку вчинив
новий злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується
посередньо, збитки завдані злочином не відшкодував потерпілому, тому вважає,
що згідно ст.. 372 КПК України, покарання
за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м'якості.
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1,
висновок захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого, які не
підтримали доводи апеляції прокурора, думку прокурора, який підтримав доводи
своєї апеляції, вивчивши матеріали справи та зваживши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню
до вимог ст.299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують
учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно
тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не
оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші
учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи не має сумнівів у
добровільності та істинності позиції, а також роз'яснює їм, що в такому випадку
вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи та розмір
цивільного позову в апеляційному порядку.
Хоча формально законом не обмежено
застосування ст.. 299 КПК України, однак при вирішенні зазначеного питання
необхідно не лише зважити на позиції учасників процесу, а й врахувати
складність кримінальної справи, кількість епізодів, підсудних, їх вік,
психічний і фізичний стан та якість зібраних під час досудового слідства
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виявляв ознаки легкої розумової
відсталості, про що свідчать дані проведеної у справі судово-психіатричної
експертизи, разом з тим, як зазначено в
протоколі судового засідання на стадії розгляду в суді першої інстанції,
останній визнав пред'явлене йому обвинувачення, проте виходячи з аналізу його
показань як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні заперечував
обставини таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, при цьому пояснюючи в судовому засіданні, що
на весні 2003 року потерпілий запропонував йому роботу, яка буде полягати у догляді за його хворою дружиною і також
допомагати йому по господарству за що він міг безкоштовно проживати у них, а
потім домовились, що останній буде йому ще гроші платити по сто гривень на
місяць. Після таких показів ОСОБА_1, суду необхідно було досліджувати всі
докази стосовно цих фактичних обставин справи, тому що діям засудженого необхідно дати правильну юридичну оцінку,
з'ясувавши на що у нього був направлений умисел.
того, згідно пояснень, які ОСОБА_1 надав при апеляційному розгляді під час
проведення судового слідства, то гроші
які останній забрав з сейфу він вважав, що він їх заробив за той рік, який
відпрацював в цій сім'ї, за домовленістю по сто гривень за місяць, так як потерпілий
ніколи йому гроші не давав на протязі року.
обставин суд першої інстанції був зобов'язаний дослідити всі докази по справі,
яким органи досудового слідства обґрунтовували висновок про винність ОСОБА_1 у
вчиненні зазначеного злочину. Однак районний суд цього не зробив і відповідних
доводів засудженого не спростував.
наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно врахувати
вищевикладене, а також вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного,
повного і об'єктивного дослідження обставин справи і, в залежності від
встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія
суддів,
прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області задовольнити частково.
Вирок Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 21 квітня 2008 року щодо ОСОБА_1 - скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду
зі стадії судового розгляду.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1- залишити підписку про невиїзд.

Судді:

Поступайло Н.І. Петрова І.М. Олексієнко І.С.