Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів палати Верховного Суду
України

у кримінальних справах у складі :

головуючого

Короткевича
М.Є.,

суддів

Таран Т.С. та Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Казнадзея
В.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 6 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 жовтня
2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, раніше неодноразово судимого, останнього разу 12 квітня 2005
року за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення волі, від
відбування якого на підставі ст. 75 КК України було звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 1(один) рік, з конфіскацією майна; постановою того ж суду від
8 червня 2006 року звільнення від відбування покарання з випробуванням
скасовано з направленням його до кримінально-виконавчої установи для відбування
призначеного покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два)
роки і шість місяців, та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком
остаточно визначено покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за
те, що він 23 травня 2006 року в невстановленої особи придбав та зберігав без
мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - 6,95 грамів канабісу.

Задовольняючи апеляційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, колегія суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області 12 грудня 2006
року скасувала вирок та постановила свій, яким ОСОБА_1 визнала винним за ч. 2
ст. 309 КК України та засудила до позбавлення волі строком на 2 (два) роки і
шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 квітня 2005 року
ОСОБА_1 остаточно визначено покарання позбавлення волі строком на 5 (п'ять)
років і один місяць з конфіскацією майна, що є його власністю.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на
утримування ним непрацездатних батьків та малолітньої дитини, стан свого
здоров'я, просить вирок змінити і обрати йому покарання із застосуванням ст. 69
КК України

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора Казнадзея В.В. про скасування судових рішень з
направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним
застосуванням до засудженого додаткового покарання конфіскації майна,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у
незаконних діях з наркотичними засобами без мети збуту, вчинених повторно,
підтверджено зібраними в справі та перевіреними в судовому засіданні доказами,
які наведені у вироку та одержані з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 309 КК України є
правильною й, як і доведеність винуватості в злочині, у касаційній скарзі не
заперечуються.

При обранні основного виду покарання суд врахував
характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та всі
обставини, що впливають на покарання, в тому числі й ті, на які є посилання у
скарзі, і прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого
та попередження нових злочинів при застосування до нього позбавлення волі.

Разом з тим при визначенні остаточної міри покарання за
сукупністю вироків апеляційний суд невиправдано призначив ОСОБА_1 більш суворе
покарання, а також неправильно приєднав до основного покарання конфіскацію
майна.

Як видно з матеріалів справи, після скасування звільнення
від відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_1 з 8 червня 2006 року став
реально відбувати його в кримінально-виконавчій установі, й станом на 10 жовтня
2006 року (час обрання судом запобіжного заходу з приводу скоєння нового
злочину) відбув більше чотирьох місяців з призначених йому п'яти років
позбавлення волі.

Апеляційний суд при обчисленні невідбутої частини
покарання цей строк не врахував й тому до покарання, призначеного за новим
вироком, безпідставно приєднав увесь строк покарання за попереднім вироком.

З огляду на наведене колегія суддів, частково
погоджуючись з доводами касаційної скарги, вважає, що призначене засудженому
покарання слід зменшити до розміру, визначеного судом першої інстанції.

Як видно з попереднього вироку від 12 квітня 2005 року,
суд, звільнивши ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням, у
той же час з порушенням вимог ст. 77 КК України призначив йому додаткове
покарання конфіскацію майна. Дані про виконання цього покарання у матеріалах
справи відсутні.

Апеляційний суд, постановляючи свій вирок, не звернув
уваги на ці обставини й приєднав конфіскацію майна до обраного ним покарання.

Колегія суддів вважає таке приєднання неправильним,
оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України покарання, яке було
визначено з порушенням вимог кримінального закону та відносно якого немає
відомостей про обсяг його виконання, не підлягає складанню за сукупністю
вироків.

Тому призначену засудженому конфіскацію майна необхідно
виключити з вироку.

Керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково. Вирок апеляційного суду Чернігівської області від 12
грудня 2006 року щодо нього змінити: пом'якшити призначене йому покарання до 5
(п'яти років) років позбавлення волі, та виключити з вироку додаткове покарання
конфіскацію майна.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Короткевич М.Є. Таран Т.С. Гриців
М.І.