Справа № 175/283/15-к
Провадження № 1-кп/175/9/15
Вирок

Іменем України

02 лютого 2015 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у смт. Ювілейне обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0000302 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, там же проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з базовою середньою освітою, розлученого, непрацюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:

15 серпня 2014 року наказом № 167 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця призваного під час мобілізації, солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу частини.

Тим же наказом солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 3 відділення 2 взводу 5 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

21 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з умислом тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконує, час проводить на

власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляє.

21 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 був затриманий та доставлений до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону.

18 грудня 2014 року даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.407 КК України.

21 січня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України.

25 січня 2015 року по даному кримінальному провадженню складено обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні прокурор надав угоду про визнання винуватості, укладену 27 січня 2015 року між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 , яку просив затвердити.

Відповідно до цієї угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину та обсяг підозри за ч.3 ст.407 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді пояснив, що він цілком розуміє характер злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, по якому йому пред`явлене обвинувачення та яке він повністю визнає, розуміє наданні йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Враховуючи викладене і вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000302, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких підстав суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, тобто за злочин, віднесений ч.3 ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості.

Керуючись ст.ст.110,314,369,371-374,475 КПК України, суд -
засудив:

Угоду від 27 січня 2015 року про визнання винуватості підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000302 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України затвердити.

На підставі угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Строк покарання обчислювати з моменту виконання вироку.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту строком до 14 березня 2015 року, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений сторонами до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1