У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Скотаря А.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні 7 лютого 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 та
потерпілого ОСОБА_3 на постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення.

Вироком Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Івано-Франківська, не судимого,

засуджено
за ст. 124 КК України на 1 рік обмеження волі, а на підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено від призначеного покарання.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 29
травня 2007 року вирок змінено, виключено вказівку про призначення ОСОБА_1
покарання у виді 1 року обмеження волі.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 серпня 1998 року між селами
Кропоткіне і Портове Роздольненського району перевищив межі необхідної оборони
й умисно спричинив ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, вчинивши постріл в обличчя
потерпілого із газового пістолета, яким володів на законних підставах, маючи
відповідний дозвіл.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постановлені щодо
ОСОБА_1 судові рішенні і закрити справу за відсутністю у його діях складу
злочину. Посилається на порушення судом положень п. 5 ст. 36 КК України.
Зазначає, що ОСОБА_1 захищався від нападу групи осіб і межі необхідної оборони не
перевищував.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 порушує питання про скасування
зазначених судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.
Вважає, що дії ОСОБА_1 на досудовому слідстві правильно кваліфікувалися за ч. 1
ст. 101 КК України. Зазначає, що суд безпідставно не розглянув його цивільний
позов.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про
залишення скарг без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи убачається, що суд, дослідивши й правильно встановивши
фактичні обставини справи, дійшов до необґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_1, захищаючись від нападу ОСОБА_3, перевищив межі необхідної оборони.

Зокрема, з показань ОСОБА_1 на досудовому слідстві й у
судовому засіданні убачається, що коли він у компанії друзів відпочивав на
березі моря, до них підійшли раніше незнайомі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
перебували у стані алкогольного сп'яніння, вимагали поїхати з ними до села по
горілку, пропонуючи свій бензин. На прохання залишити його та друзів не
реагували, на повідомлення про застосування засобу індивідуального захисту
(газового пістолету) ОСОБА_5 намагався вдарити ОСОБА_1, погрожував спалити
автомобіль, демонструючи пластикову пляшку з бензином. Боячись, що п'яний та
агресивний ОСОБА_5 може спричинити фізичну шкоду йому, присутнім дівчатам та
автомобілю, не вбачаючи іншого способу зупинити його дії, не прицілюючись, він
зробив постріл у його бік. У цей час під'їхали ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Не виясняючи
причину конфлікту, ОСОБА_6 почала била відром по лобовому склу автомобіля,
розбите скло летіло у салон та поранило дівчат. Агресивно налаштований ОСОБА_3
наближався до ОСОБА_1, у його руках ОСОБА_1 бачив викрутку або ніж, тому
здійснив неприцільний постріл у бік ОСОБА_6. У цей час ОСОБА_3 повалив його в
салон, викручував руку, намагаючись заволодіти пістолетом, проте, він відвернув
від себе його руку, і саме в цей час пролунав постріл, яким ОСОБА_3 ранило в
око.

Ці його показання підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які наряду з ОСОБА_1 отримали
внаслідок дій ОСОБА_6 та ОСОБА_3 згідно висновків судово-медичних експертиз
легкі тілесні ушкодження, а також свідок ОСОБА_9, який теж був очевидцем події.

З показань ОСОБА_3 видно, що він, відпочиваючи з
дружиною ОСОБА_6 на березі
моря, зустрів раніше знайомих ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, які неподалік ловили креветок, та раптом побачив, як
незнайомець вистрілив у ОСОБА_5 з пістолета. Знаючи, що ОСОБА_5 знаходиться у
стані алкогольного сп'яніння і може бути неправий, вирішив утрутитися, щоб усе
вияснити. Він бачив пістолет у ОСОБА_1, чув його попередження, розумів імовірну
небезпеку цієї зброї, проте, умисно наблизився до ОСОБА_1, застосовуючи фізичну
силу, повалив його у салон автомашини, борючись, виривав пістолет із рук
ОСОБА_1, і під час боротьби ОСОБА_1 вчинив постріл в його обличчя.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу на автомобілі, належному
ОСОБА_1, виявлено пошкодження, розбиті: кожух кермової колонки, замок
запалювання, лобове скло, передня права фара, вирвані дроти, відсутній передній
номер.

Відповідно до диспозиції ст. 36 КК України та роз'яснень п.п. 5, 12
постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року “Про
судову практику у справах про необхідну оборону ”, необхідною обороною
визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів
особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та
інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому,
хто посягає, шкоди, необхідної й достатньої у даній обстановці для негайного
відвернення чи припинення посягання. При цьому стан необхідної оборони
виникає не лише в момент учинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі
створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з'ясуванні наявності такої
загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу,
інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави
сприймати загрозу як реальну, чи мала особа, яка захищалася, реальну
можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами
із заподіянням нападникові шкоди, необхідної й достатньої у конкретній
обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Правомірним
слід вважати застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів
незалежно від того, якої тяжкості шкода заподіяна тому, хто посягає, якщо воно
здійснене для захисту від нападу озброєної особи або групи осіб. Щоб
установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони,
суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь
захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася,
та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема,: місце
й час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість
нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан
здоров'я) та інші обставини.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 вимушений був
захищатися від нападу групи осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
були старше віком, поводилися зухвало та агресивно, пошкодили автомобіль
ОСОБА_1, тобто створили реальну загрозу суспільно-небезпечного посягання. При
цьому у судових рішеннях не зазначено, в чому саме полягало перевищення межі
необхідної оборони, й якими іншими засобами, які б були необхідні та достатні в
даній конкретній ситуації, він мав реально та ефективно відвернути чи припинити
суспільно-небезпечне посягання цих осіб.

Отже, застосування ОСОБА_1 з метою самозахисту засобу
індивідуального захисту, яким є газовий пістолет, в даній конкретній
обстановці, суд неправильно оцінив як перевищення межи необхідної оборони,
оскільки засуджений діяв із метою самозахисту від об'єктивно існуючої загрози
суспільно-небезпечного посягання, побоюючись, що діями ОСОБА_3 може бути
спричинена шкода здоров'ю його та його друзів, не маючи іншої можливості
припинити посягання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній
склад злочину, передбаченого ст. 124 КК України, а тому судові рішення щодо
нього підлягають скасуванню, а кримінальна справа - закриттю за п. 2 ч. 1 ст. 6
КПК України.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну
скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_3
залишити без задоволення.

Вирок Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 21 березня 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 29 травня 2007
року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Закрити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 124 КК України, за п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю
в його діях складу злочину.

С
у д д і :

Скотарь А.М.
Гошовська Т.В.
Мороз М.А.