Справа №1-291/2007
ВИРОК

Іменем України

20
серпня 2007 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого: Кафтанова
В.В.,

при
секретарі: Макаренко Ю.В.,

з участю
прокурора: Кимлика
Р.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ірпені кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Берестянка Бородянського району Київської
області, українця, громадянина України, освіта неповна - середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов'язаного, до засудження проживав: АДРЕСА_1 раніше судимого, $22.11.2000 року Бородянським районним судом
Київської області за ст. ст.140 ч.2,
140 ч.3, 44 КК України до 1 року
позбавлення волі, згідно ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року), звільнений від відбування покарання з
відстрочкою на 1 ріку ^2.07.2001 року Бородянським районним судом Київської
області за ст. ст.140 ч.2,
140 ч.3, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3
років 6 місяців позбавлення волі;( с01.03.2004 року Бородянським районним судом
Київської області за ст. ст. 185 ч.3,
71 КК України до 4 років позбавлення волі; постановою Березанського
міського суду від 12.10.2006 року, на
підставі ст.82 КК України, невідбутний строк 1 рік 2 місяці 1 день у
виді позбавлення волі замінено на більш м'яке покарання у виді обмеження волі;
відбував покарання в Ірпінському виправному центрі № 132, у вчиненні злочину передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України , -

встановив:

підсудний
ОСОБА_1 відбуваючи покарання в Ірпінському виправному центрі № 132, розташованому по вул. Залізничній № 1 в смт. Коцюбинське Київської області, з 01.11.2006 року, будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став і знову вчинив
умисний злочин.

ОСОБА_1
по прибуттю до установи був ознайомлений з порядком відбування покарання у
вигляді обмеження волі, з межами
виправного центру та попереджений про кримінальну відповідальність за
самовільне залишення місця відбування покарання.

2

20.04.2007
року, приблизно о 9 - ї години, умисно,
маючи намір на самовільне залишення місця обмеження волі, без будь якого дозволу, шляхом подолання огорожі житлової зони
установи виправного центру, самовільно
залишив його межі.

В ході
проведення оперативно - розшукових заходів 20.04.2007 року, біля 12 години 30 хвилин, засудженого ОСОБА_1 було затримано
працівниками Ірпінського виправного центру в с. Шибене Бородянського
району Київської області та повернуто до виправного центру.

У
судовому засіданні підсудний свою вину в скоєному злочині визнав повністю, підтвердив викладені обставини скоєння
злочину, дав покази аналогічні показам
викладеним в обвинувальному висновку. Підсудний окрім визнання своєї вини у
скоєному злочині, повністю визнав
кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового слідства. В
скоєному підсудний щиро розкаявся,
просив суворо не карати.

В
зв'язку із повним визнанням підсудним ОСОБА_1своєї вини в скоєному
злочині, визнання кваліфікації його дій
та доказів, на які посилався орган
досудового слідства, дослідження зібраних
по справі доказів було обмежене допитом підсудного та вивченням матеріалів
справи, що характеризують особу
підсудного.

Органом
досудового слідства дії підсудного ОСОБА_1вірно кваліфіковано за ст. 390 ч. 1 КК України, оскільки він своїми умисними, протиправними діями здійснив самовільне
залишення місця обмеження волі, особою
засудженою до обмеження волі, тобто
злочин передбачений ст. 390 ч.1 КК
України. Суд вважає таку кваліфікацію
правильною.

При
обранні міри покарання, суд враховує
характер і ступень суспільної небезпечності скоєного, обставини,
що пом'якшують та обтяжують відповідальність підсудного, особу підсудного та те, що підсудний ОСОБА_1 скоїв злочин, який

відноситься
до категорії середньої тяжкості.

Як особа
ОСОБА_1 по місцю
відбування покарання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не
перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність підсудного є
щире каяття, визнання своєї вини.

Обставиною, що обтяжує відповідальність підсудного є
рецидив злочинів.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
підсудного ОСОБА_1
без ізоляції від суспільства не можливо,
і тому підсудному слід обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі
із відбуванням покарання у системі кримінально - виконавчих установ.

Враховуючи, що у підсудного має місце сукупність
вироків, то суд призначає йому покарання
за сукупністю вироків.

Запобіжний
захід у відношенні підсудного суд залишити без змін - тримання під вартою.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 323,
324, 327 КПК України суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним в скоєнні злочину передбаченого
ст. 390 ч. 1 КК України та призначити йому покарання по цій статті у
вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої
частини покарання за вироком від 01.03.2004 року Бородянського районного суду
Київської області за ст. ст. 185 ч.3,
71 КК України за яким підсудного було засуджено до 4 років позбавлення
волі, остаточну міру покарання ОСОБА_1

3

призначити у вигляді
1 (одного) року 1 (
одного) місяців позбавлення
волі із відбуванням покарання в системі кримінально - виконавчих
установ.

Термін відбування
покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту затримання, а саме з 31.05.2007 року.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в
Київському СІЗО № 13 державного департаменту України з питань виконання
покарань.

На вирок
до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути
подано апеляцію на протязі 15 діб із моменту проголошення вироку, а підсудним в той же термін з дня вручення
йому копії вироку.