АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/179/15 Справа № 712/1451/15-к Категорія: ст.181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.03.2015 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краснодон Луганської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 (шістдесят) діб до 23 травня 2015 року.

в с т а н о в и л а :
10 лютого 2015 року адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на наявність у останнього тяжкої хвороби за діагнозом: хвороба Рандю-Ослера (онкологічне захворювання крові), часті носові кровотечі, вторинна тромбоцитопенія В20.

Клопотання судами розглядалося неодноразово.

Останньою ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.03.2015 року клопотання адвоката задоволено. ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 (шістдесят) діб до 23 травня 2015 року. Рішення обґрунтовано наявністю у підозрюваного ОСОБА_7 незадовільного стану здоров`я, тяжкої хвороби, що дає підстави вважати, що перебування його в умовах слідчого ізолятора може стати загрозливим для його здоров`я і життя. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просить скасувати дане судове рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою. Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Суд не звернув увагу, що судово-медична експертиза щодо стану здоров`я ОСОБА_7 не проведена і висновок судово-медичного експерта про наявність у підозрюваного вищенаведених хвороб відсутній. Хвороби, на які хворіє ОСОБА_7 , відсутні у переліку визначених чинним законодавством хвороб, що унеможливлюють перебування підозрюваного під вартою. Також судом не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, підозрюваний офіційно не працює, з дружиною розлучений, отже не має постійного місця проживання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення захисника та ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту терміном на два місяці є обґрунтованим.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 виконані вказані вимоги кримінально-процесуального закону.

При цьому, вірно враховано те, що ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я хворий на тяжке захворювання, постійне місце проживання, неповнолітню дитину.

Дані про тяжке захворювання підтверджуються відповідними медичними документами і неодноразовими повідомленнями начальника Черкаського слідчого ізолятора УДПтС у Черкаській області, датованими 06.02., 11.02., 24.02.2015 року. У повідомленнях йдеться про те, що ув`язнений ОСОБА_7 знаходився під медичним наглядом в медичній частині слідчого ізолятора, стан його здоров`я з кожним днем погіршувався, він потребує довготривалого лікування в умовах спеціалізованого лікувального закладу МОЗ України під посиленим контролем спеціалістів. Подальше перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора може призвести до значного погіршення здоров`я та тяжких наслідків з загрозою для його життя.

Доводи прокурора про відсутність судово-медичної експертизи стану здоров`я ОСОБА_7 колегія суддів до уваги не приймає. Слідчий ізолятор повідомляв слідчого про захворювання ОСОБА_7 та про погіршення його стану здоров`я, а питання призначення відповідної експертизи відноситься до повноважень слідчого, прокурора як сторони обвинувачення (глава 3 § КПК України). Крім того, на даній стадії кримінального провадження може вирішуватись питання про можливість надання адекватної медичної допомоги ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора. Згідно повідомлення Черкаського СІЗО в умовах медичної частини СІЗО забезпечити якісне лікування неможливо.

Верховна Рада України 9 листопада 1995 року ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини (далі Конвенція), яка відповідно до ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

З метою запобігання (унеможливлення) переходу із необхідного та виправданого на попередньому етапі досудового розслідування тримання ОСОБА_7 під вартою на необґрунтовано жорсткий запобіжний захід у вигляді продовження цього строку, що буде містити ознаки негуманного поводження і що заборонено ст.3 Конвенції, у відношенні особи, яка потребує спеціалізованого лікування і якій адекватна медична допомога до цього часу не надана, клопотання адвоката слід задовольнити.

Як видно із апеляційної скарги, прокурор посилається на тяжкість злочину, що саме по собі не є підставою для тримання ОСОБА_7 під вартою. Разом з тим у апеляції не наведено жодних фактичних обставин, які б вказували на спроби підозрюваного ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі або на невиконання ним процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт, який зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

При таких обставинах, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 березня 2015 року про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 діб залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :