УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
березня „29" дня
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого -
Лугового М.Г. суддів -
Демченка М.О., Крамаренко В.В. з участю прокурора - Шульги Л.О.
засуджених - ОСОБА_1.,ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями
засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2., на вирок Тростянецького районного суду Сумської
області від „18" січня 2007 року яким;

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

раніше судимий;

1. 17.11.2003 році за ч.2 ст. 153,69 КК України на
два роки позбавлення волі.

2. 02.08.2006 році за ч.3 ст. 185, ст.395, 70 КК України до 1100 грн. штрафу.

засуджений за ч.3 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення, за ч.І ст.296 КК
України на три місяці арешту.

Згідно ст. 70 ч.1 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у
вигляді чотирьох років позбавлення волі.

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2

раніше судимий;

1. 18.05.1979 році за ст. ст. 17,117 ч.І КК України
на три роки шість місяців позбавлення волі.

2. 27.12.1982 році за ч.І
ст.142 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

3. 24.05.1990 році за ст.17; 117 ч.2 КК України
на п'ять років позбавлення волі,

4. 19.04.1991 році за
ст. ст.17, 93 п. п. а,
ж, е на

п'ятнадцять
років позбавлення волі з конфіскацією

майна.

засуджений
за ч.3 ст. 186 КК
України на чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Справа №11-235.

Категорія ч.3 ст. 186
КК України

Головуючий у першій інстанції-Линник О.С. Доповідач - Демченко М.О.

2

Постановлено
стягнути судові витрати з ОСОБА_1. 58
грн. 66 коп., і
з ОСОБА_2. 100 грн. за
проведення експертиз.

Доля речових доказів вирішена в порядку вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду
ОСОБА_1. визнаний винним і засуджені за те, що 29 серпня 2006
року перебуваючи в нетверезому стані на лузі між населеними пунктами
Олексине та Вілки Тростянецького району Сумської обл. зустрів жителя с. Білки Тростянецького району ОСОБА_3.
Грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства,
проявляючи особливу зухвалість, безпричинно, ОСОБА_1. умисно почав наносити
удари кулаками в обличчя потерпілому, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження
у вигляді крововиливу на слизистій нижньої губи.

Він же
продовжуючи злочинну діяльність близько 23
години 26 вересня 2006 року разом з
ОСОБА_2. з метою вчинення крадіжки проникли в господарство ОСОБА_4., яке
розташоване в АДРЕСА_1, звідки
незважаючи на те, що їх дії стали очевидні для потерпілої, відкрито заволоділи
майном загальною вартістю 458
грн 12 коп.

На вирок суду засуджені подали апеляції в яких:

ОСОБА_2. ставить
питання про зміну вироку. Він вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, так
як крадіжку вчинив сам. Також ставить питання про пом'якшення призначеного йому
покарання так як суд не врахував як пом'якшуючі його покарання обставини
негативний стан здоров'я, відшкодування шкоди і позицію потерпілої, яка просила
їх суворо не наказувати, а тому просить до призначеного покарання застосувати
вимоги ст. 69 КК
України.

ОСОБА_1. в апеляції
заперечує свою причетність до вчинення крадіжки стверджуючи, що покази під час
досудового слідства дав під фізичним тиском збоку працівників міліції, а тому
просить вирок суду скасувати, а справу направити прокурору, для організації
додаткового розслідування.

Заслухавши
доповідь судді, засудженихОСОБА_2. і ОСОБА_1. міркування прокурора Шульгу Л.О.,
про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи викладені в апеляціях, колегія суддів не знаходить законних підстав до
їх задоволення.

Суд перевіривши
під час судового слідства, зібрані органами досудового слідства докази, дав їм
належну оцінку і вірно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_2. за ч. 3. ст. 186, КК України, а
ОСОБА_1. за ч. З ст. 186
і ч.І ст. 296 КК
України.

Що стосується
посилання засудженого ОСОБА_2. в апеляції на те, що його дії мусять бути
кваліфіковані за ч.2 ст. 186
КК України тому що він злочин вчинив сам, а ОСОБА_1. участі в відкритому
заволодінні майна не приймав, то воно, на думку колегії суддів, не відповідає
об'єктивним обставинам справи.

В обґрунтування
вини засуджених у вчиненні злочину передбаченого ч. З ст.186 КК України суд
поклав пояснення потерпілої ОСОБА_4. Вона вказувала на те, що участь у крадіжці
майна з її домоволодіння вчиняло дві особи, яких вона бачила. Поряд з цим суд
дав аналіз і поясненням самих засуджених добутих органами досудового слідства.
Вони визнавали себе винними у вчиненні цього злочину, свою вину підтвердили при
очній ставці, яка була проведена між

3

ними,
( а.с. 214 т. 1) і при
відтворенні обстановки
і обставин події на місці, (а.с. 156
- 159, а.с. 199 - 205 т.1). Ці і інші докази приведені у вироку відповідають вимогам
ст. 65 КПК
України.

Що стосується
призначеного судом покарання засудженому ОСОБА_2 у вигляді позбавлення волі на визначений у
вироку строк, то воно, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного
і обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання в тому числі і ті, на які
посилається засуджений в апеляції, а саме: щире каяття, часткове відшкодування
завданої шкоди, і позицію потерпілої щодо призначення покарання і виходячи з
цього, суд призначив майже мінімальний строк покарання передбачений санкцією
статті КК України, за якою він визнаний винним. Тому колегія суддів не
знаходить законних підстав до пом'якшення призначеного судом покарання.

Також прокурором
було проведено перевірку заяви засудженого ОСОБА_1. щодо застосування
незаконних методів слідства. Заява не знайшла свого підтвердження. Прокурор
прийняв відповідне рішення, яке набрало законної сили.

Не знайшовши
законних підстав до задоволення апеляції, колегія суддів керуючись ст. ст. 362, 366, 377 КПК України,-

УХВАЛИЛА:

Вирок
Тростянецького районного суду Сумської області від 18 січня 2007 року стосовно
ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без зміни, а їх апеляції,- без задоволення.