У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф.,
Коротких О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 6 березня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові
рішення щодо нього.

Вироком
Диканського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя смт. Диканька
Полтавської області, раніше неодноразово судимого, останній раз

31.12.2004 року за ч. 2 ст. 185 КК
України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі.

Цим же вироком також засуджено
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щодо яких касаційне подання та касаційні скарги не внесені.

У апеляційному порядку вирок щодо
ОСОБА_1 не переглядався.

Як визнав суд, у ніч на 10 серпня 2006 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою між собою, будучи у стані
алкогольного сп'яніння проникли на територію домоволодіння громадянки ОСОБА_4
по АДРЕСА_1, звідки таємно викрали металевий каналізаційний люк. Потім вони
розбили вікно, проникли до будинку потерпілої та таємно викрали її майно
загальною вартістю 898 грн. 57 коп.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що він не
причетний до вчинення крадіжки. Зазначає, що судовий розгляд справи проведено
без участі потерпілих та свідків, а попередній та апеляційний - без його
участі. Суд безпідставно відхилив його клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, показання яких могли вплинути на правильність прийняття рішення.
Посилається на порушення його права на захист під час досудового слідства .

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду Україниа, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені
у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що засудженому слід відмовити у
задоволенні його касаційної скарги з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими
у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є правильними.

Так, зокрема, засуджені ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на досудовому слідстві під час їх допиту в якості підозрюваних, обвинувачуваних,
а також у явках з повинною повністю визнали свою вину у скоєнні за попередньою
змовою з ОСОБА_1 крадіжки майна у
потерпілої ОСОБА_4

Їх показання узгоджуються із
даними, що містяться у протоколі відтворення обстановки та обставин події, при проведенні яких засуджений ОСОБА_3 також розказував та показував, за яких
обставин він, ОСОБА_2
й ОСОБА_1 вчинили крадіжку.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується
також його показаннями, які він дав під
час досудового слідства, потерпілої ОСОБА_4, свідків, даними, що містяться у протоколах
огляду місця події, виявлення та вилучення, іншими доказами.

Твердження засудженого про
порушення його права на захист є безпідставними, оскільки, як убачається із
матеріалів справи, на досудовому слідстві
ОСОБА_1 було роз'яснено право на захист, але він від участі захисника відмовився.

Суд провів
попередній розгляд справи з дотриманням вимог
ч. 1 ст. 240 КПК України, згідно
з якими ця стадія розгляду справи здійснюється суддею одноособово з
обов'язковою участю прокурора. При перевірці встановлено, що суд належним чином повідомив засуджених про проведення
попереднього розгляду справи. (а. с. 185).

Посилання
засудженого на те, що при судовому розгляді справи було відхилено його
клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, спростовуються матеріалами справи. Як
убачається із протоколу судового засідання, під час розгляду справи від
засудженого ОСОБА_1 таких клопотань не надходило. Крім
того, він погодився з думкою прокурора про можливість розгляду справи у
відсутності потерпілої ОСОБА_4 та
дослідження в судовому засіданні її
показань, даних нею на досудовому слідстві.

Таким чином, місцевий суд,
дослідивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, дійшов правильного
висновку про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_1
суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його
особу. Також враховані як пом'якшуючі, так і обтяжуючі покарання обставини.
Призначене покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.

Що стосується
доводів ОСОБА_1 про порушення
кримінально-процесуального закону тим,
що апеляційний суд розглянув справу без його участі, то вони не заслуговують на
увагу. Сам засуджений ОСОБА_1 апеляційної
скарги на вирок місцевого суду не подавав. Справа перевірялася за апеляційною
скаргою іншого засудженого ОСОБА_2 Про надходження апеляційної скарги всім учасникам процесу
було повідомлено із наданням права ознайомитися із скаргою та подати свої
заперечення. ОСОБА_1 не
звертався з клопотанням про розгляд справи апеляційним судом з його
участю, а тому не було підстав для обов'язкового виклику засудженого в
апеляційний суд.

Отже, порушень
норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування чи
зміну вироку, у справі не встановлено.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної
скарги засудженому ОСОБА_1.

Судді:

Паневін
В.О. Коротких
О.А. Глос Л.Ф.