Справа № 577/2352/15-к
Провадження № 1-кп/577/187/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Конотоп справу згідно кримінального провадження №0000679 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курилівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, інваліда третьої групи, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого - 25 грудня 2014 року Конотопським міськрайсудом Сумської області за ст.185 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт,-

в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 389 ч.2 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше згідно ст.89 КК України не судимого,-

в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

Встановив:

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 2 квітня 2015 року в м.Конотоп за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_6 і повторно, таємно викрали чуже майно.

Злочин було скоєно при таких обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за ст.185 ч.1 КК України, разом з ОСОБА_7 2 квітня 2015 року в денний час вирішили таємно викрасти дві металеві рельси з господарства ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , яке розташоване поряд з господарством ОСОБА_6 . З цією метою вони з метою убезпечення себе від викриття діждалися вечірнього часу і коли цей час настав, то вони, впевнившись в тому, що їх дії є таємними, піднявши металеву сітку, яка розділяла земельні ділянки суміжних господарств, витягли розташовані на земельній ділянці ОСОБА_5 та належні останньому, і таким чином таємно викрали, дві металеві рельси з чорного металу загальною вагою 181 кг. вартістю 543 грн. Після цього вказані рельси вони зберігали в господарстві ОСОБА_6 , а потім 3 квітня 2015 року в дообідній час здали на пункт прийому металобрухту.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим до покарання в виді громадських робіт, з 23 лютого 2015 року в м.Конотоп ухилявся від відбування цього покарання.

Злочин було скоєно при таких обставинах: Обвинувачений ОСОБА_6 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року засуджений за ст.185 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт. 18 лютого 2015 року він під розписку був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання. 23 лютого 2015 року він був направлений для відбування покарання до ТОВ ЖЕД "Південний" м.Конотоп. Разом з тим, не бажаючи відбувати покарання, він ухилявся від відбування громадських робіт та не з`являвся до ТОВ ЖЕД "Південний" для відбування громадських робіт. За ухилення від відбуття покарання в виді громадських робіт йому було винесене письмове попередження про недопустимість ухилення від відбуття покарання, але він на це не реагував і продовжував ухилятися від відбування покарання. На даний час він не приступав до відбуття покарання і не відбув всі призначені йому 160 годин громадських робіт.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними себе визнали частково та показали, що вони дійсно 2 квітня 2015 року в денний час перебували в господарстві ОСОБА_6 і, побачивши на земельній дялянці ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 біля металевої сітки, яка розділяла господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дві металеві рельси, вирішили ними заволодіти. З цією метою вони з метою убезпечення себе від викриття діждалися вечірнього часу і коли цей час настав, то вони, впевнившись в тому, що їх дії є таємними, піднявши металеву сітку, яка розділяла земельні ділянки суміжних господарств, витягли розташовані на земельній ділянці ОСОБА_5 дві металеві рельси з чорного металу загальною вагою 181 кг. Після цього вказані рельси вони зберігали в господарстві ОСОБА_6 , а потім 3 квітня 2015 року в дообідній час здали на пункт прийому металобрухту. З вартістю металевих рельс згодні. При заволодінні металевими рельсами вони не були впевнені в тому, що вони належать саме ОСОБА_5 та, при цьому, не виключали можливості належність їх батьку ОСОБА_8 і вони крилися від батька ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 показав, що він дійсно вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року засуджений за ст.185 ч.1 КК України до 160 годин громадських робіт. 18 лютого 2015 року він під розписку був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання. 23 лютого 2015 року він був направлений для відбування покарання до ТОВ ЖЕД "Південний" м.Конотоп. Разом з тим він до відбуття покарання не приступив і на вимоги працівників КВІ про недопустимість ухилення від відбуття покарання в виді громадських робіт йому було винесене письмове попередження про недопустимість ухилення від відбуття покарання, не реагував і продовжував не виконувати вирок суду. Покарання не відбував тому, що турбувався, щоб при виконанні робіт на нього не напав приступ епілепсії. В квітні 2015 року він працівниками КВІ направлявся на медобстеження та комісію ЛКК на предмет можливості виконання ним робіт, але в лікарню він не з`являвся і обстеження не проходив.

Крім часткового визнання своєї вини самими обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 їх винність підтверджується і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що на протязі значного проміжку часу в його господарсті нежиле приміщення, яке розташоване поряд з господарством ОСОБА_6 , було підперте двома металевими рельсами. 2 квітня 2015 року в денний час ці рельси були на місці, а 3 квітня 2015 року він виявив їх пропажу. В послідуючому ці рельси йому було повернуто.

Із висновку товарознавчої експертизи №377 від 14.04.2015 р. слідує, що загальна вартість двох металевих рельс вагою 181 кг. складає 543 грн. (а.с.37-39).

Із висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи слідує, що ОСОБА_6 інкриміновані йому діяння скоїв у стані, коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під дію статтів 19, 20 КК України не підпадає. (а.с.81-83).

Крім того, винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується: протоколами огляду місця події (а.с.10-13, 15-17); протоколами проведення слідчого експерименту (а.с.67-69, 70-72, 73-75); вироком суду від 25 грудня 2014 року (а.с.91); підпискою (а.с.92); направленням (а.с.93); наказом (а.с.94); табелями виходу на роботу (а.с.95, 96); повідомленням (а.с.97); довідкою лікарні (а.с.98); попередженням (а.с.99).

Аналізуючи фактичні обставини справи, наявні та досліджені докази суд вважає, що показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тій частині, що "При заволодінні металевими рельсами вони не були впевнені в тому, що вони належать саме ОСОБА_5 та, при цьому, не виключали можливості належність їх батьку ОСОБА_8 " є неправдивими і направленими на те, щоб зменшити винність в скоєному злочині, так як той факт, що їм з достовірністю було відомо проте, що дві металеві рельси належать ОСОБА_5 з достовірністю підтверджується такими встановленими обставинами та доказами: 1). Дві рельси, якими заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на протязі значного проміжку часу знаходилися в господарстві ОСОБА_5 , вони слугували для підпору нежилого приміщення, були на видному місці та розташовані в сторону господарства ОСОБА_6 , а тому, на думку та переконання суду, ОСОБА_6 не міг їх не бачити та розуміти, що вони належать саме ОСОБА_5 ; 2). ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили заволодіти рельсами в денний час, але за попередньою домовленістю крадіжку скоювали в вечірній час, коли убезпечили себе від викриття крадіжки, що свідчить проте, що вони розуміли, що рельси належать саме ОСОБА_5 ; 3). Металевими рельсами вони заволоділи в той час, коли знаходилися на земельній ділянці ОСОБА_5 , що прямо слідує із показань обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_5 , протоколом огляду місця події (а.с.10-13), протоколами проведення слідчого експерименту (а.с.67-69, 70-72, 73-75); 4). Після скоєння крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рельси тривалий час зберігали в господарстві ОСОБА_6 , що на думку та переконання суду, ця обставина спростовує їх показання в тій частині, що вони крилися від батька ОСОБА_6 , а тому такі їх показання суд розцінює як неправдиві. Враховуючи вищевказані обставини суд прийшов до висновку та глибокого переконання проте, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли таємну крадіжку двох металевих рельс з господарства ОСОБА_5 та вони розуміли, що рельси належать ОСОБА_5 . При цьому, суд розцінює такі їх показання, як дозволений їм законом спосіб захисту.

Аналізуючи фактичні обставини справи, наявні та досліджені докази суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що "Покарання не відбував тому, що турбувався, щоб при виконанні робіт на нього не напав приступ епілепсії" є неправдивими і направленими на те, щоб зменшити винність в скоєному злочині, так як: 1) Він взагалі не приступав до виконання громадських робіт; 2). Він не цікавився характером робіт, які йому необхідно буде виконувати; 3). Працівники КВІ направляли його в лікарню для проходження медобстеження та дачі висновків ЛКК про можливість виконання ним робіт, але він це направлення свідомо проігнорував. Враховуючи ці обставини суд прийшо до висновку та глибокого переконання, що ОСОБА_6 умисно ухилявся від відбування покарання в виді громадських робіт. Одночасно суд враховує і вимоги ст.56 КК України, із яких слідує, що наявність третьої групи інвалідності не перешкоджає призначенню покарання в виді громадських робіт. При цьому, суд розцінює показання ОСОБА_6 про причину невиконання вироку, як неправдиві, такі, що не грунтуються на об`єктивних даних та, як дозволений йому законом спосіб захисту.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю доказана і їх дії суд кваліфікує за: ОСОБА_6 - ст.185 ч.2 КК України, так як він за попередньою змовою групою осіб і повторно таємно викрав чуже майно та ст.389 КК України так, як він будучи особою, засудженою до покарання в виді громадських робіт, ухилявся від відбування цього покарання; ОСОБА_7 - ст.185 ч.2 КК України, так як він за попередньою змовою групою осіб таємно викрав чуже майно

При призначенні покарання суд враховує, як обставини, що пом`якшують покарання ті, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позитивно характеризуються за місцем мешкання, мають молодий вік, заподіяну шкоду відшкодували, ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, ОСОБА_7 раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання, немає.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, а також обставини справи, тяжкість скоєних злочинів і наставші наслідки та виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій суд вважає необхідним обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 призначити покарання в виді обмеження волі. При цьому, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, а тому його необхідно в відповідності з ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що такі обрані обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 міри покарання будуть необхідними і достатніми для їх виправлення і попередження скоєння ними нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий і скоїв злочини в період невідбутого покарання суд вважає необхідним до вступу вироку в закону силу залишити йому запобіжний захід в виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.,369-371, 373-376 КПК України,

Ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 389 ч.2 КК України і призначити йому покарання за: ст.185 ч.2 КК України в виді обмеження волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці; ст.389 ч.2 КК України в виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

ОСОБА_6 в відповідності з ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання в виді обмеження волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці.

ОСОБА_6 в відповідності з ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання з невідбутого покарання згідно вироку Конотопського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 року за ст.185 ч.1 КК України в виді 160 годин громадських робіт, що в відповідності з ст.72 КК України відповідає 20 дням обмеження волі, частково приєднати 10 (десять) днів і визначити остаточне покарання в виді обмеження волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці 10 (десять) днів.

ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити запобіжний захід в виді особистого зобов`язання.

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання в виді обмеження волі строком 1 (один) рік, а згідно ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На ОСОБА_7 в період іспитового строку в відповідності з ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1). Не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; 2). Повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; 3). Періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави з кожного по 92,07 грн. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази: дві металеві рельси вагою 181 кг., що знаходяться під збережною розпискою у потерпілого ОСОБА_5 - дозволити йому використовувати на свій розсуд;

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1