В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.2015 Справа №607/21601/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0002851 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ценів Козівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 31 жовтня 2014 року о 15 год. 55 хв., в порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно-справним автомобілем «SKODA Rapid», р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Тарнавського лівою смугою транспортного потоку в напрямку вул. Київської від вул. Злуки м. Тернополя. Даний водій в порушення вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожня обстановка»), 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не ураховував дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Під час руху, ОСОБА_3 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») Правил дорожнього руху України, який знаходиться навпроти будинку №26 А вул. Тарнавського м. Тернополя. У той час пішохід ОСОБА_7 , у темпі повільної ходи, в межах вищезгаданого пішохідного переходу, переходив проїзну частину дороги в напрямку зліва направо, відносно руху автомобіля «SKODA Rapid». У свою чергу ОСОБА_3 в порушення пункту 18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, а зобов`язаний був це зробити. Внаслідок порушення зазначених вимог Правил ОСОБА_3 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та створивши небезпеку для пішохода ОСОБА_7 скоїв на нього наїзд у межах вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу. У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми опорно-рухового апарату і м`яких тканин тіла, з чисельними переломами кісток скелету та просторими крововиливами у внутрішню клітковину, зумовленої цим внутрішньої кровотечі, масивної крововтрати від яких настала його смерть. Дорожньо-транспортна пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_3 вище перелічених вимог ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю та показав, що 31 жовтня 2014 року о 15 год. 00 хв., він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед цим вживав алкогольні напої в малій кількості, однак добре себе при цьому почуваючи, сів за кермо свого автомобіля «SKODA Rapid», р.н. НОМЕР_2 та виїхав із вул. Бродівської по місцю свого проживання. Рухаючись по вул. Тарнавського м. Тернополя лівою смугою транспортного потоку в напрямку вул. В.Великого, зі швидкістю близько 60 км/год. та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, поблизу ресторану «Бахус», на відстані близько до 10 м до його початку, виявив пішохода, який знаходився орієнтовно посередині пішохідного переходу. В цей момент він застосував екстрене гальмування, в процесі якого скоїв наїзд на даного пішохода правою передньою частиною автомобіля. Після наїзду він проїхав близько 2 м та повністю зупинив автомобіль. Від удару пішохода відкинуло попереду автомобіля. Після ДТП він вийшов на дорогу до пішохода. Сторонні громадяни викликали карету швидкої допомоги та працівників міліції. Крім цього, вказав що його автомобіль був у технічно-справному стані, а він через свою неуважність здійснив наїзд на пішохода. У вчиненому він щиро розкаюється, просить його суворо не карати, завдані збитки потерпілій ним відшкодовано в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що обставини вчинення злочину їй не відомі. До обвинуваченого ОСОБА_3 претензій матеріального чи морального характеру не має, завданні збитки їй відшкодовані. При призначенні покарання останньому просить не позбавляти його волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, характер та мотиви допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку, думку потерпілої, яка наполягає на призначенні покарання обвинуваченому не пов`язаного із позбавленням волі. Обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами. Крім цього, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 додаткову міру покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки він вчинив тяжкий злочин за обтяжуючих обставин, неодружений, непрацюючий, на утриманні дітей чи інших осіб, які потребували б догляду - не має, і позбавлення такого права не позбавить його засобів існування.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, його щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку, думку потерпілої, яка наполягає на призначенні покарання обвинуваченому не пов`язаного із позбавленням волі.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення автотехнічних та транспортно-трасологічної експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726), процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи №5-666/14 від 15 грудня 2014 року в розмірі 491 грн. 92 коп., транспортно-трасологічної експертизи №5-665/14 від 10 грудня 2014 року в розмірі 614 грн. 90 коп., автотехнічної експертизи №5-692/14 від 20 грудня 2014 року в розмірі 737 грн. 88 коп., на загальну суму 1844 грн. 70 коп. (одна тисяча вісімсот сорок чотири гривні 70 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1