В И Р О К Справа № 1-275

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

6
жовтня 2008 року м.
Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: головуючого судді Шипова І.М.,
при секретарі Крохмальна Л.В. з участю прокурора Шаповал О.М., адвоката ОСОБА_1
та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Чернігові справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Чернігів, українця, гр-на України, одруженого, має на утриманні двох дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, освіта середня-спеціальна,
працює приватним підприємцем, раніше не судимого, проживаючого в м. Чернігів,
вул. Костромська 80 - за ст.172 ч.1 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_3 будучи фізичною особою-підприємцем
надалі (ФОП) та використовуючи найману працю, допустив грубе порушення
законодавства про працю.

Так ОСОБА_3, 01.02.2008р. прийняв на посаду
водія ОСОБА_6, який працював до дня своєї загибелі -28.05.2008р., при цьому з
ним, відповідно до ст.24-1 КЗпП України, трудові відносини не були оформлені.

Згідно ст.48 КЗпП України трудова книжка є
основним документом про трудову діяльність працівника, дані книжки ведуться на
усіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у
фізичної особи понад п'ять днів.

ОСОБА_3 жодних записів до трудової книжки
ОСОБА_6 не вніс, а повернув незаповнену, після загибелі останнього, його
дружині. Також ФОП ОСОБА_3 не провів належні відрахування з виплаченої
заробітної плати, та не проводив в установленому порядку облік нарахованої та
виплаченої заробітної плати не вівся.

Допитаний в суді як підсудний ОСОБА_3 вину
в пред'явленому обвинуваченні визнав частково та показав, що дійсно у нього
працював як водій ОСОБА_6 і між ними був укладений про це договір. Однак він в
подальшому не здійснив записи про це в трудовій книжці працівника та не
здійснював відповідних виплат, так як на його думку ОСОБА_6 працював у нього на
іспитовому строці. Зазначає, що він після смерті ОСОБА_6 здійснив за власний
рахунок його поховання, при цьому він не визнає заподіяної моральної шкоди,
оскільки ОСОБА_6 знаходився в стані алкогольного сп'яніння та він особисто його
не примушував здійснювати будь які ремонтні роботи автомобіля.

Дану позицію та поведінку підсудного суд
оцінює критично, як природну захисну реакцію на пред'явлене обвинувачення з
метою уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити
встановленню істині у справі. Крім того покази підсудного не відповідають дійсності,
обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами
потерпілої, та матеріалами справи, а саме:

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що її чоловік
працював водієм у ОСОБА_3. Він постійно здійснював рейсові поїздки на
автомобілі в різни місця України. за виконану роботу він отримував грошову
винагороду. Весь час вона вважала, що її чоловік на законних підставах
працевлаштувався і для неї було несподіванкою, що трудова книжка чоловіка не
заповнена, та допущено ряд порушень закону зі сторони ОСОБА_3. Смертю чоловіка
їй заподіяно моральної шкоди, вона не могла отримати страхових виплат, та
виплат на поховання, також на її вихованні залишилась дитина, просить стягнути
на її користь 50000 грн. моральної шкоди.

Крім показів потерпілої вина підсудного
повністю доведена:

- протоколом огляду трудового договору,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який не зареєстрований в центрі
зайнятості (а.с.109)

- матеріалами дослідчої перевірки в ході
якої виявлені порушення трудового законодавства (а.с.4-80)

- протоколом огляду ксерокопії витягу з
трудової книжки ОСОБА_6, в якій відсутній запис про трудову діяльність
останнього у ФОП ОСОБА_3 (а.с.96-104),

- речовими доказами по справі (а.с.105,
110)

Аналізуючи викладені докази, суд приходить
до висновку, що умисні дії підсудного, які виразились у грубому порушенні
законодавства про працю, підлягають кваліфікації за ст.172 ч.1 КК України.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність
підсудного, суд вважає знаходження у нього на утриманні двох дітей, відшкодування
витрат на поховання.

Обставин, що обтяжують його
відповідальність, судом не виявлено.

Також суд вважає, що з підсудного підлягає
стягненню на користь потерпілої ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода в сумі 3000
грн., оскільки вона докладала додаткових зусиль по влаштуванню свого життя,
отримала психологічні незручності та страждання, однак не довела суду
заподіяння даної шкоди в більшому розмірі.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд
враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставину, що пом'якшує його
відповідальність, враховується особа підсудного, його молодий вік, та позитивна
характеристика, те що він раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної
відповідальності не притягувався, має на утриманні двох дітей, його
матеріальний стан та стан здоров'я, і виходячи із зазначеного, приходить до
висновку, що покарання йому за скоєне може бути призначене у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд,
-

Засудив:

ОСОБА_3 визнати винним по ст.172 ч.1 КК України і призначити покарання
у вигляді штрафу в сумі 850 грн., який стягнути в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 3000
грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Речові докази зберігати в матеріалах
справи.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль
„Пежо 405” 1990р. випуску, червоного кольору, № двигуна
НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, та повернути його власнику ОСОБА_3.

Запобіжний захід засудженому до вступу
вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця
мешкання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду
Чернігівської області протягом 15 днів з наступного дня після його
проголошення.

Суддя І.М.Шипов