Справа
№ 11- 521, 2008 року
Головуючий в 1-й інстанції
Доповідач Бойко Л.В.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

09
вересня 2008 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Кульбаби В.М.

суддів Бойко
Л.В., Цугеля І.М,

з участю
прокурора Сарела В.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями потерпілого ОСОБА_1. на постанови Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18 червня 2008
року.

Даними постановами кримінальну справу ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця м. Кам'янця-Подільського,
українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні
неповнолітня дитина, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, закрито. Його
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.”б” ст.1, ст.6 Закону
України „Про амністію” від 12 червня 2007 року.

Стосовно
ОСОБА_3, 1976 року народження, уродженця та мешканця м.
Кам'янця-Подільського, українця, громадянина України, з середньою освітою,
непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого
у вчиненні злочину, передбаченогост.296 Ч.2 КК України - призначено примусові
заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної
допомоги у примусовому порядку.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - підписку про невиїзд - скасовано.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 обвинувачувались у тому, що 23 грудня 2004 року біля 21 години 30
хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, у під'їзді будинку № 10 по
вул. 30 років Перемоги м. Кам'янця-Подільського, під час сварки з ОСОБА_1
побили його, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця перехідної кайми та
слизової оболонки верхньої гули зліва, садини передньої верхні правого
колінного суглобу та синця правого гомілково-ступеневого суглобу, які по
ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також пошкодили
штани, куртку, піджак та взуття.

В апеляціях потерпілий просить постанови суду
про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд. Наполягає на неповноту досудового та
судового слідства, оскільки стверджує,
що його били четверо чоловік , не встановлено ступінь тяжкості тілесних
ушкоджень, спричинених йому, не допитано ряд свідків.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який просив апеляцію потерпілого залишити без
задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів, -

з н а х о д и т ь

Апеляцію
ОСОБА_1. такою, що не підлягає
задоволенню.

ОСОБА_4.
не заперечував проти застосування щодо нього акту амністії, у його діях вбачаються
ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Тому,
враховуючи і те, що ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої дитини і вчинив злочин
середньої тяжкості, суд обґрунтовано задовольнив подання прокурора про
застосування до останнього закону про амністію. Проте, рішення суду про
звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України
„Про амністію” від 12 червня 2007 року в даному випадку є неправильним.

Згідно
ст.4 Закону України „Про застосування амністії в Україні” від 01 жовтня 1996
року дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до набрання ним
чинності включно.

У
справі встановлено, що хуліганські дії ОСОБА_4. вчинені 23 грудня 2004 року,
тобто до прийняття Закону України „Про амністію” від 31 травня 2005 року, який
набрав чинності з 23 червня 2006 року, тобто звільняв від кримінальної
відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим законом і, зокрема,
осіб за злочини, вчинені до набрання цим законом чинності. Отже, ОСОБА_4
підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п.”а”,
ст.6 Закону України „Про амністію” від 31 травня 2005 року.

З висновку судово-психіатричної експертизу №
114 від 27.06.2006 року вбачається, що ОСОБА_3
страждає параноїчною шизофренією в стані нестійкої ремісії, страждав
такою і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, визнаний неосудним і
таким, що потребує примусового амбулаторного лікування за місцем
проживання.

За таких обставин суд вірно застосував до
нього примусові заходи медичного
характеру.

Усі
обставини справи досліджені досудовим слідством і судом всебічно, повно й
об'єктивно. Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б
перешкоджали чи могли перешкоджати повно й об'єктивно розглянути справу, не
встановлено.

В ході
досудового слідства та в суді не встановлено будь-яких доказів, які б
підтверджували причетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до побиття потерпілого ОСОБА_1.
Із висновку судово-медичного експерта (а.с.70 т.2) видно, що скарги потерпілого
на біль у верхній частині правого стегна пов'язані не з тілесними ушкодженнями,
які були йому нанесені 23 грудня 2004 року, а пов'язані з хворобами, які є у
останнього - деформуючий спондилоартроз правого кульшового суглобу та
остеохондроз поперекового відділу хребта з нестабільністю відділу 5
поперекового - куприкового хребців.

Таким
чином, посилання потерпілого в апеляції на неповноту досудового та судового
слідства є безпідставними.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст. ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію
потерпілого ОСОБА_1. залишити без задоволення, постанову Камґянець-Подільського
міськрайонного суду від 18 червня 2008 року
про застосування до ОСОБА_3
примусових заходів медичного характеру - без зміни.

Постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18 червня 2008 року щодо ОСОБА_2
змінити і вважати його звільненим від кримінальної відповідальності на підставі
п.”б” ст.1 Закону України „„Про амністію” від 31 травня 2005 року.

Головуючий
/підпис/

Судді
/підписи/

З оригіналом
згідно: суддя апеляційного суду
Л.В.Бойко