№ 1-116/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого -
судді Шияна В.М.

при секретарі -
Терновій Н.В.

з участю
прокурора - Бугрія В.М.

та захисників
адвоката - ОСОБА_1. та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Полтави, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше
не судимого, проживаючого в
АДРЕСА_1, у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186,
ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

2 грудня
2002 року близько 24.00 години ОСОБА_3 в під'їзді АДРЕСА_2 перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою
змовою з особою, у відношенні якої
матеріали виділені в окреме провадження,
з корисливих спонукань, з метою
заволодіння чужим майном, шляхом
застосування насильства, що не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
різко штовхнув ОСОБА_4. в потилицю,
після чого відкрито заволодів майном останнього, а саме: курткою типу «пілот» б/в, вартістю 700 грн., золотою обручкою вагою 1, 5 г. вартістю 120
грн.; золотим ланцюжком вагою 42 г. вартістю 3880 грн.; золотим хрестиком вагою
7, 5 г. вартістю 460 грн., наручним
годинником «Орієнт», б/в, вартістю 80 грн., готівкою у сумі 720 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_4.
матеріальної шкоди на загальну суму 5960 грн.

Крім
того, в серпні 2003 року, точної дати встановити не представляється
можливим, в нічний час, ОСОБА_3 перебуваючи на базарі
«Балковий», що по пров.Заячому м. Полтави,
з корисливих спонукань, з метою
заволодіння чужим майном, повторно, за попередньою змовою з особою, у відношенні якої матеріали виділені в окреме
провадження, шляхом вільного
доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, таємно викрав з прилавку ваги вартістю 200
грн., мобільний телефон «Моторола» вартістю 450
грн., зарядний пристрій до даного
мобільного телефону вартістю 30 грн.,
шкіряні туфлі вартістю 280 грн.,
чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 960 грн.

У
судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочинів не визнав та
пояснив, що ввечері 2 грудня 2002 р. він
дійсно перебував у кафе «У каміна» разом із своєю дівчиною ОСОБА_6 Також за їх
столиком сидів раніше незнайомий ОСОБА_7 До них за столик підсів ОСОБА_4., який був у стані алкогольного сп'яніння та
почав пригощати їх, в тому числі і спиртними
напоями. Через деякий час із кафе пішов ОСОБА_7. Куди саме пішов ОСОБА_7 він не
знає. ОСОБА_3 ще трохи посидів, а потім
разом з ОСОБА_6 пішов до комп'ютерного клубу. ОСОБА_4 залишився в кафе і більше
того вечора ОСОБА_3 його не бачив. Хто вчинив напад на ОСОБА_4 він не знає.
ОСОБА_3 знав, що після скоєння нападу на
ОСОБА_4, його розшукують працівники
міліції, але тривалий час переховувався
від них, оскільки боявся. Чого саме
боявся він пояснити не зміг. Також пояснив,
що в серпні 2003 року крадіжки на ринку «Балковий» він не вчиняв. На
початку досудового слідства писав явки з повинною та давав показання, де визнавав себе винним у вчиненні зазначених
злочинів, через фізичний та психічний
тиск на нього працівників міліції. Цивільні позови потерпілих не визнає.

Незважаючи на
те, що ОСОБА_3 винним себе не
визнав, його вина підтверджується: * по
обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину 02.12.2002 року:

- показаннями допитаного в суді
потерпілого ОСОБА_4., який
розповів, що

ввечері 2.12.2002 року він зайшов у кафе «У каміна» та присів за
столик, за яким сиділи

ОСОБА_3, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та
пригостив їх спиртними напоями. Коли їм повідомили, що кафе

зачиняється ОСОБА_3 із дівчиною та хлопцем вийшли з кафе, а він ще трохи затримався. Після

закриття кафе він пішов додому. Тільки він зайшов до свого під'їзду, як відчув удар по

голові ззаду. Від удару він впав на підлогу, але не втратив свідомість і побачив справа
від

себе ОСОБА_3а, а зліва - ОСОБА_7
Нападники зняли з нього золоту обручку,
куртку «Пілот», в

якій було 720 грн. та печатка на його ім'я як приватного підприємця, золотий ланцюжок

«Бісмарк» із золотим хрестом, часи
«Орієнт» з браслетом металевого кольору та гроші

готівкою у сумі 720 грн. Впевнений в тому,
що напад на нього вчинив саме ОСОБА_3,
оскільки

він знав його і до цього вечора і не міг його із кимсь сплутати. Після
нападу він кілька разів

зустрічався із ОСОБА_3., який в
розмові зізнавався йому, що саме він
вчинив напад на

нього та обіцяв повернути всі викрадені речі та кошти. Цивільний позов
підтримує повністю,

а саме в частині стягнення з ОСОБА_3а завданої йому матеріальної шкоди в
розмірі 5960 грн.

та моральної шкоди - в розмірі 10000 грн.;

· показаннями
допитаного в суді свідка ОСОБА_8
, який розповів, що 02.12.2002 р. після 23 години до нього
зайшов його знайомий ОСОБА_4 та розповів,
що його побили та пограбували. При цьому, він сказав,
що йому здалося, що напад на
нього вчинив хлопець з яким він випивав цього вечора в кафе;

· показаннями
допитаних в суді в якості свідків ОСОБА_9. та ОСОБА_10, які є співробітниками Київського РВ ПМУ та
пояснили, що ОСОБА_3 тривалий час
переховувався від працівників міліції і лише більш ніж через рік після вчинення
нападу на ОСОБА_4 його було затримано на Південному вокзалі. Явки з повинною та
пояснення ОСОБА_3 писав добровільно без будь-якого тиску на нього. Недозволених
заходів фізичного чи психічного впливу до нього не застосовувалося.

Також
вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими та оголошеними в суді:

· з'явленням
із зізнанням ОСОБА_3 від 09.01.2004 р., в якій він повідомляє правоохоронні
органи про те, що разом з ОСОБА_7. на
початку грудня 2002 року в під'їзді будинку АДРЕСА_3 побили чоловіка
у якого забрали золотий ланцюжок ,
годинник, куртку, обручку (т.2 а.с. 34);

· даними
протоколу допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного від 12.01.2004 p., згідно яких останній в присутності свого захисника, вину у вчиненні нападу на ОСОБА_4 визнав та
розповів, що на початку грудня 2002 року
він зі своєю дівчиною ОСОБА_11зайшов до бару „У каміна" по вул. Вільямса. Через деякий час до них підійшов їх
знайомий ОСОБА_7 Олександр. Пізніше до них підійшов та підсів за їх столик
малознайомий чоловік на прізвище ОСОБА_4 і почав з ними спілкуватися. Перед
виходом із бару ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3 пограбувати ОСОБА_4, коли той буде повертатися додому. Тому ОСОБА_3
залишив свою дівчину в комп'ютерному клубі,
а сам біля будинку АДРЕСА_3
зустрівся з ОСОБА_7 Вони підійшли до будинку, в якому живе ОСОБА_4 та коли зайшли до
під'їзду, щоб чекати на нього, то побачили,
що останній вже стоїть там. Вони
підійшли до ОСОБА_4 та штовхнули його,
щоб він упав. ОСОБА_4 впав,
ОСОБА_7 зняв з нього куртку типу „Пілот" та наручний годинник, а ОСОБА_3 золоту обручку та золотий ланцюжок.
Після чого вони втекли (т.2 а.с. 49,
50);

· даними
протоколу допиту ОСОБА_3 в якості обвинуваченого від 15.01.2004 p.,
згідно яких останній в присутності свого захисника
підтвердив показання дані ним при допиті його в якості підозрюваного ( т.2 а.с.
70);

висновком судово-медичної експертизи № 477 від 17.03.2004 року, згідно якого ОСОБА_4. отримав тілесні
ушкодження: садни шкіри голови, які
утворилися від дії тупих предметів,
можливо в строк та при обставинах на які вказує потерпілий, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
(т.2 а.с. 114).

по
обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні
злочину в серпні 2003 року:

- показаннями
допитаного в суді потерпілого ОСОБА_5, який суду пояснив,
що

приблизно в серпні 2003 року він вночі привіз на ринок
«Балковий» кавуни, розгрузив їх та

оскільки було вже дуже пізно вирішив додому не їхати та
ліг спати біля кучі з кавунами.

Коли він прокинувся то помітив, що в нього викрали ваги, туфлі,
мобільний телефон разом із

зарядним пристроєм.
З приводу крадіжки у нього речей із заявою до міліції він не звертався,

а через 1, 5 - 2 роки до нього приїхали працівники
міліції і запитали чи не викрадали у нього

зазначені речі. При цьому, вони пояснили, що знайшли хлопця який зізнався у їх
викраденні.

Позов підтримує в повному обсязі на суму 960 грн.

Також
вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими та оголошеними в суді:

· з'явленням
із зізнанням ОСОБА_3 від 13.01.2004 р. від 13.01.2004 року, в якій він розповідає як наприкінці літа 2003
року в нічний час разом із ОСОБА_7. проходячи по ринку «Балковий» викрав ваги
та мобільний телефон (т.2 а.с. 79)

· даними
протоколу допиту ОСОБА_3 в якості обвинуваченого від 16.01.2004 p.,
згідно яких останній в присутності свого захисника
підтвердив показання, які він давав
раніше (т.2 а.с. 90).

Суд оцінює критично показання ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв відкритого викрадення майна
у ОСОБА_4., оскільки показання дані
підсудним ОСОБА_3 на досудовому слідстві у присутності адвоката підтверджуються
матеріалами справи, показаннями
потерпілого ОСОБА_4., які як на
досудовому слідстві так і в суді є стабільними та послідовними.

Суд також оцінює критично показання свідка ОСОБА_6 в частині того, що ОСОБА_3 2.12.2002 р. після виходу із кафе
постійно перебував разом із нею в комп'ютерному клубі і нікуди не відходив, оскільки остання на той час була подругою
ОСОБА_3

Суд також оцінює критично показання ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв крадіжку майна у
ОСОБА_5, оскільки його вина повністю
підтверджується з'явленням із зізнанням та показаннями самого потерпілого.
Пояснення ОСОБА_3а про те, що з'явлення
із зізнанням він писав під тиском працівників міліції не відповідає
дійсності, оскільки із матеріалів справи
вбачається, що з'явлення із зізнанням
написана 13.01.2004 року. Тоді як до цього часу потерпілий не звертався до
працівників міліції з приводу крадіжки його майна, а звернувся лише 13.01.2004 року, після написання з'явлення із зізнанням
ОСОБА_3

Проведеною прокуратурою Київського району м. Полтави перевіркою факти
застосування до ОСОБА_3 фізичного чи психічного тиску під час досудового
слідства не знайшли свого підтвердження.

Судом дії ОСОБА_3 вчинені 02.12.2002 р. кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), вчинений за попередньо змовою
групою осіб у великих розмірах,
поєднаний із застосування насильства,
що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого.

Дії ОСОБА_3 вчинені в серпні 2003 року судом кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України
обставиною, що пом'якшує покарання
ОСОБА_3 є: молодий вік підсудного,
виключно позитивні характеристики.

Відповідно до ст. 67 КК України
обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3
є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_3суд враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, наявність обставини, що пом'якшують покарання, особу винного.

Згідно із медичним висновком ОСОБА_3 працездатний, примусового лікування не потребує.

Враховуючи наявність кількох обставин,
що пом'якшують покарання винних,
те що він характеризуються позитивно,
з врахуванням думки потерпілого,
суд приходить до

висновку про можливість призначення ОСОБА_3покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України. Крім того, враховуючи викладене, а також те,
що з моменту вчинення ОСОБА_3ом злочинів минуло понад 4 роки, за які він до кримінальної чи
адміністративної відповідальності не притягався, що вказує на те, що він твердо став на шлях виправлення, суд приходить до висновку про можливість його
виправлення без відбування покарання. При цьому, остаточне покарання ОСОБА_3необхідно
призначити за правилами ч.1 ст. 70 КК
України.

Позов ОСОБА_5про відшкодування збитків на суму 960 грн. підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Позов ОСОБА_4. в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 5960 грн.
підлягає задоволенню в повному обсязі,
щодо позовних вимог в частині відшкодування завданої потерпілому
моральної шкоди, то приймаючи до уваги
характер та тривалість страждань потерпілого,
майновий стан підсудного, суд
приходить до висновку, що вони
підлягають задоволенню частково у сумі 4000 грн.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.4 ст. 186, ч.2
ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

· за
ч.4 ст. 186 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України п'ять
років позбавлення волі;

· за
ч.2 ст. 185 КК України два роки
позбавлення волі.

Відповідно
до ч.1 ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити
ОСОБА_3покарання п'ять років позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_3від відбування призначеного покарання,
якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину.

Зобов'язати
засудженого протягом іспитового строку періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти зазначені органи про зміну
місця проживання та роботи.

Запобіжний
захід ОСОБА_3до набрання вироком законної сили залишити у вигляді підписки про
невиїзд.

Стягнути
із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 9 960 грн.,
з яких в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 5960 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди -
4000 грн.

Стягнути із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5- 960 грн.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 15 діб
з моменту його проголошення.