Справа № 157/782/26 Провадження №11-сс/802/240/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання- ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 квітня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 (ЄРДР за № 0000162 від 25.04.2026 ),

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 звернувся до Камінь-Кашисрького районного суду Волинської області із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Кашисрького районного суду Волинської області від 27 квітня 2026 року клопотання слідчого задоволено та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 09 год 30 хв 26 квітня 2026 року до 24 червня 2026 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім як тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник, який діє в інтересах підозрюваного, просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити застосований ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту чи застави. Вказує на те, що слідчим та прокурором не доведено об`єктивних даних які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного не можливо при застосуванні до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. Посилання слідчого судді на безальтернативність запобіжного заходу, який може бути застосований до ОСОБА_8 , враховуючи положення ч. 8 ст. 176 КПК України, фактично становить собою порушення права особи на свободу, гарантоване положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу заперечили і просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів слідчим суддею правильно встановлено і це відповідає матеріалам провадження, що слідчими слідчого відділення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 25.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання 26 квітня 2026 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким слідчий суддя дав належну правову оцінку.

Отже, враховуючи обсяг відомостей кримінального провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення певних протиправних дій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами сторони обвинувачення у клопотанні та висновком слідчого судді щодо того, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя належним чином обґрунтував своє рішення, що потреба у застосуванні саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою мотивована наявністю вказаних вище ризиків, які під час розгляду клопотання було доведено.

Встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, а враховуючи його протиправну поведінку нехтування наказами командира військової частини, вимогами Законів України та Статуту ЗСУ, існує висока ймовірність що підозрюваний може вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності чи свідомо переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Береться до уваги і те, що, відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.12.2025, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, та в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, останній продовжив проходження військової служби. Разом з тим підозрюваний ОСОБА_8 , навіть після звільнення від кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та обґрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічного особливо тяжкого кримінального правопорушення, що підтверджує наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене вище доводи захисника про те, що обираючи підозрюваному ОСОБА_8 найсуворіший запобіжний захід, слідчий суддя формально розглянув клопотання слідчого, є необґрунтованими та спростовуються змістом оскарженої ухвали.

Твердження захисника про необхідність призначення ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу на увагу апеляційного суду не заслуговують з огляду на таке.

Частиною 8 статті 186 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах воєнного стану.

А тому, враховуючи наведені вище обставини та вимоги ч. 8 ст. 186 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила.

Доводи апелянта, що положення ч. 8 ст. 176 КПК України, порушують принцип верховенства права та не можуть бути застосовані у даному випадку, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Також, крім зазначених вище вимог ч. 8 ст. 176 КПК України, підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту захисником не доведені, оскільки матеріалами провадження підтверджується наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та у разі звільнення з під варти, існує значна ймовірність того, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Всі інші доводи апеляційної скарги були фактично досліджені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу і їм надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З огляду на викладене вище законних підстав для скасування ухвали слідчого судді з викладених в апеляційній скарзі доводів захисника апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді