ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20446/24

Провадження № 11-сс/820/138/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою представника Старокостянтинівської міської ради адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Заступник начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді місцевого суду з клопотанням про накладення арешту на належну Старокостянтинівській міській раді та передану в оренду ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га, з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000705 від 19 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали УСБУ у Хмельницькій області про те, що службові особи державної установи Хмельницької області за попередньою змовою з іншими невстановленими особами зловживають службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, що завдало істотної шкоди громадським та державним інтересам і спричинило тяжкі наслідки.

Із матеріалів убачається, що група осіб протягом тривалого проміжку часу налагодили протиправний механізм заволодіння земельними ділянками на території Старокостянтинівської територіальної громади.

Також на даний час службові особи державної установи Хмельницької області можуть займатися процесом оформлення права власності на вказані земельні ділянки шляхом подання недостовірних відомостей до управління архітектури, містобудування та капітального будівництва Старокостянтинівської міської ради щодо будівництва, побудованих (незавершених будівництвом) об`єктів нерухомого майна на них та подальшого об`єднання вказаних земельних ділянок в одну з оформленням відповідного права власності на неї.

Крім того, отримано відомості, що можуть підтверджувати незаконність виділення земельної ділянки. Зокрема, міським головою міста Старокостянтинова всупереч рішенню сесії Старокостянтинівської міської ради № 28 від 29 січня 2016 року, одноосібно додатковою угодою від 20 липня 2018 року до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за № 6273996 від 09 липня 2014 року, надано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належить територіальній громаді Старокостянтинівської міської ради () та передана в оренду ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

10 листопада 2025 року ця земельна ділянка визнана речовим доказом.

Крім цього, під час досудового розслідування є необхідність у проведенні низки земельних експертиз із використанням цієї земельної ділянки в межах її координат та місця розташування.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2025 року частково задоволено клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження на належну Старокостянтинівській міській раді та передану в оренду ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га. У решті вимог клопотання прокурора відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Старокостянтинівської міської ради адвокат ОСОБА_6 просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року, вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт майна, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження на належну Старокостянтинівській міській раді земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га, накладений у кримінальному провадженні № 0000705 від 19 червня 2024 року.

Указував, що клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури про арешт майна було розглянуто без участі представника Старокостянтинівської міської ради, чиї інтереси цим порушено.

Уважав, що ухвала слідчого судді місцевого суду є необґрунтованою, незаконною, а справа розглянута поверхнево без дослідження всіх доказів.

Звертав увагу на те, що арешт майна може застосовуватися лише у разі доведення прокурором чи слідчим наявності обґрунтованих підстав і реальних ризиків знищення майна, приховування, пошкодження, втрати доказового значення.

Однак, у клопотанні прокурора такі ризики не наведено, прокурор формально зазначив про необхідність арешту майна, проте не обґрунтував, яким чином орендована земельна ділянка може бути знищена, прихована чи пошкоджена.

На думку апелянта, в ухвалі слідчого судді місцевого суду про накладення арешту встановлено те, що земельна ділянка перебуває в оренді, отже жодних намірів відчужувати ділянку або вчиняти інші будь-які дії не існує, що повністю виключає ризики, про які йдеться у ст.170 КПК України.

Серед іншого, слідчим суддею місцевого суду не встановлено зв`язку між земельною ділянкою та кримінальним провадженням.

Слідчим суддею не встановлено в ухвалі та не наведено, які саме ризики створює надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0039.

Продовження оренди та укладання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0039 від 20 липня 2018 року відбулося на підставі прямої норми закону, в передбаченому законодавством порядку і не може вважатися таким, що здійснене всупереч рішенням органу місцевого самоврядування.

Апелянт окремо звертав увагу на те, що земельна ділянка, на яку накладено арешт, не є знаряддям чи предметом злочину в розумінні ст.98 КПК України.

Таким чином, арешт застосовано формально, без доведення зв`язку майна з кримінальним правопорушенням та без наявності ризиків, передбачених КПК України.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді місцевого суду апелянт зазначав, що Старокостянтинівська міська рада ознайомилась та отримала копію ухвали Хмельницького міськрайонного суду про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 лише 19 лютого 2026 року, що підтверджено копією супровідного листа, а п`ятиденний строк на оскарження ухвали спливає 24 лютого 2026 року. Відповідно є необхідність у поновленні строку для подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; представника Старокостянтинівської міської ради адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Старокостянтинівська міська рада ознайомилась та отримала копію оскаржуваної ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року лише 19 лютого 2026 року (відповідно до листа ГУНП в Хмельницькій області № 26016-2026 від 19 лютого 2026 року), тому п`ятиденний строк на апеляційне оскарження спливає 24 лютого 2026 року.

Строк на оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року був пропущений з поважних причин, зазначених представником Старокостянтинівської міської ради адвокатом ОСОБА_6 у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом.

Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Положення п.7 ч.2 ст.131 КПК України передбачають арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови в задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен урахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином не були дотримані.

Слідчий суддя місцевого суду передчасно прийшов до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000705, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а відтак, що наявні підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

При постановленні ухвали слідчим суддею місцевого суду відповідно до вимог ст.173 КПК України не були враховані правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею необґрунтовано задоволено частково клопотання прокурора про арешт майна з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Як убачається з долученої до матеріалів клопотання постанови слідчого від 10 листопада 2025 року, належну Старокостянтинівській міській раді та передану в оренду ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га, на яку прокурор клопоче накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000705.

В ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га перебуває в оренді ОСОБА_8 , та доказів про те, що останній вживає намірів відчужувати ділянку або вчиняє інші будь-які дії не надано, що наразі виключає ризики, про які йдеться у ст.170 КПК України.

Рішення слідчого судді місцевого суду не містить належного обґрунтування, що вказана земельна ділянка набута кримінально протиправним шляхом або отримана в оренду ОСОБА_8 внаслідок вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні.

Водночас стороною обвинувачення в суді апеляційної інстанції фактично не доведено доказами необхідність накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га, саме в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000705.

Не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які прокурор указує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя місцевого суду, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не перевірив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

З урахуванням цього, колегія суддів апеляційного суду вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу для накладення арешту на майно, передбачену п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею місцевого суду не дотримано вимоги ч.1 ст.175, ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, а висновки, викладенні в оскаржуваному рішенні, є передчасними.

Таким чином, арешт майна застосовано формально, без доведення зв`язку з кримінальним правопорушенням та без наявності ризиків, передбачених КПК України.

Доводи апеляційної скарги представника Старокостянтинівської міської ради адвоката ОСОБА_6 колегією суддів перевірено, та вони визнані обґрунтованими.

На думку колегії суддів, стороною обвинувачення не доведено наявності достатніх підстав уважати, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

На цьому етапі кримінального провадження апелянтом надано докази негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна (Старокостянтинівської міської ради), з метою забезпечення кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку в цій частині такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільців майна і завданнями цього кримінального провадження.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу й на те, що на час апеляційного розгляду закінчився строк дії договору оренди цієї земельної ділянки між цими ж сторонами, який був укладений 26 лютого 2021 року строком на 5 років.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в вчиненні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду об`єктивно переконана, що доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді місцевого суду слід визнати обґрунтованими.

Згідно з приписами ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Наразі наявні істотні порушення норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Старокостянтинівської міської ради адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року щодо накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га, скасувати і постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на належну Старокостянтинівській міській раді, передану в оренду ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0039 загальною площею 0,028 га.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3