Справа №592/4535/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/315/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2025 року за № 0002555, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

у с т а н о в и л а:

СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002555 від 03 жовтня 2025 року, у якому ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1 КК України.

У рамках досудового розслідування цього кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в межах строку досудового розслідування.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що завершити досудове розслідування у тримісячний строк не можливо, оскільки у провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне та неупереджене розслідування.

Крім того, ризики, які існували на час обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшилися і запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заход, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2026 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29 квітня 2026 року, але не пізніше закінчення строку досудового розслідування. Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 4 980 000 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичної особою (заставодавцем).

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, у якій, просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту, чи застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі. Так, долучені копії медичних виписок підтверджують необхідність проходження підозрюваним термінового комплексного лікування, внаслідок встановлених захворювань. Зокрема, останній має приймати комплекс медичних препаратів і перебувати під постійним спостереженням нефролога з контролем функції нирок та біохімічних показників крові.

Крім того, підозрюваний є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується витягом із рішення експертної команди з оцінюванням повсякденного функціонування особи № 197/25/1772/В від 26 вересня 2025 року.

За умов тримання під вартою ОСОБА_6 не може отримувати необхідного лікування. Також останній має стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, мешкає разом із матір`ю, ОСОБА_9 , яка є особою з інвалідністю 1 групи і потребує постійного догляду, а також із братом, який є особою з інвалідністю 3 групи.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що існують підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали вимоги поданої захисником апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно підозрюваного інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , вважав ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2026 року законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті оскаржуваного судового рішення та поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до такого висновку.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, вищезазначених вимог Закону дотримався у повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що слідчим відділом Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0002555, внесене до ЄРДР 03 жовтня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

29 січня 2026 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК України.

30 січня 2026 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2026 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20 квітня 2026 року включно, із визначенням розміру застави.

Постановою керівника Окружної прокуратури м. Суми від 20 березня 2026 року, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, до трьох місяців, тобто до 29 квітня 2026 року.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилався на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено, що повідомлена останньому підозра є обґрунтованою, а ризики, які існували на час застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Перевіряючи доводи поданого клопотання на предмет існування заявлених ризиків, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що зібраними під час досудового розслідування доказами підтверджується те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1 КК України.

Крім того, при встановленні ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, можливість переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватості, обізнаність останнього про потерпілих та свідків, наявність доступу до коштів, які було викрадено із рахунків КНП СОР «Дитяча клінічна лікарня м. Суми», не проведення всіх комплексів слідчих (розшукових) дій.

При цьому, докази на підтвердження того, що вказані ризики на даний час зменшились чи не існують, матеріали даного провадження не містять.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжких злочинів (ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 361, КК України), за скоєння яких: за ч. 5 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, за ч. 5 ст. 361 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років, що об`єктивно може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Також існування ризику впливу підозрюваного на свідків, представника потерпілого обґрунтовується обізнаністю останнього про місце проживання вказаних осіб, а тому підозрюваний може безперешкодно вчиняти дії направлені на вплив шляхом обману, вмовляння, погроз, підкупу або іншим чином.

Окрім того, при встановленні наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, представника потерпілого у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до частин 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Показання свідків, потерпілих, які ще не допитані, або в додатковому допиті яких може виникнути необхідність, мають істотне значення, тому апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, є доведеним.

Окрім цього, органом досудового розслідування доведено існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не працює, не має достатнього джерела доходів, володіє спеціальними знаннями та технічними можливостями для здійснення злочинної діяльності у сфері кіберзлочинності.

Також зважаючи на те, що досудове розслідування ще триває та не встановлено всіх причетних до вчинених злочинних дій осіб, ОСОБА_6 перебуваючи на свободі матиме можливість проінформувати ймовірних співучаників про викриття їх незаконної діяльність та знищення доказів їх протиправних дій.

Існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, обумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може безперешкодно вчинити дії направлені на переховування частини незаконно отриманих грошових коштів, які були зняті в касі банку, після незаконного їх перераховування з рахунку КНП СОР «ОДКЛ».

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та дозволить під час досудового розслідування контролювати його місце перебування і запобігти встановленим ризикам, які на теперішній час продовжують існувати.

Враховуючи вищенаведені обставини, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував та слідчий суддя визнав доведеним.

Посилання захисника на характеризуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, матір та брата, які є особами з інвалідністю, у зв`язку з чим потребують постійного догляду, не є підставою для заміни останньому запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, оскільки не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки на стадії досудового розслідування.

Відомостей чи доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані підозрюваного сталися істотні зміни, які не були враховані слідчим суддею і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.

Доводи захисника ОСОБА_7 про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 захворювань, які потребують лікування, не спростовують доводи прокурора про існування заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що надані копії медичних довідок не містять застереження щодо неможливості перебування підозрюваного в установі попереднього ув`язнення.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що долучені до апеляційної скарги медичні виписки датовані 2025 роком, тобто до вчинення підозрюваним інкримінованих йому злочинів та містять лише рекомендації щодо здійснення диспансерного нагляду сімейного лікаря, кардіолога та ендикронолога.

Отже, існує обґрунтована необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, із визначенням розміру застави, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно встановлюється із системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, котре вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

У цьому контексті визначення застави як альтернативного заходу дозволяє досягти належної рівноваги, оскільки гарантує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і водночас не створює надмірного втручання у його право на свободу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні грошових коштів у дохід держави з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Застава виступає майновою гарантією належної процесуальної поведінки особи та альтернативою триманню під вартою у випадках, коли її застосування є достатнім для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

У даному кримінальному провадженні слідчий суддя, продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, одночасно користуючись наданими йому дискреційними повноваженнями, в повній мірі врахував обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, та обґрунтовано залишив заставу у розмірі 4 980 000 гривень, що відповідає, зазначеним у підозрі збиткам.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскарженої ухвали слідчим суддею апеляційною інстанцією не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначили про наявність у останнього низки захворювань, у зв`язку з чим значно погіршився його стан здоров`я, але в ДУ "Сумський слідчий ізолятор " він не отримує належного лікування.

Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, яка тримається під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне, з метою забезпечення надання належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, зобов`язати ДУ «Сумський слідчий ізолятор» забезпечити надання належної медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_6 , з урахуванням стану його здоров`я.

Керуючись статтями 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

На підставі ч. 1 ст. 206 КПК України, зобов`язати ДУ «Сумський слідчий ізолятор» забезпечити надання належної медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням стану його здоров`я.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4