Житомирський апеляційний суд
Справа №935/225/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/140/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника власника

майна-адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та/або користування на витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи на 4 арк., рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на 4 арк., витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України на 2 арк, які поміщено до спеціального пакету НУ №PSP3363714 та вилучено до відділу поліції № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області в якості речового доказу.

Слідчий суддя дійшов висновку, що з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, враховуючи те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити дізнавачу у задоволенні клопотання про накладення арешту на зазначене майно.

Зазначає, що він не звертався до РТЦК та СП з метою отримання відстрочки, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит.

Стверджує, що чинні норми не передбачають оформлення відстрочки через відділи ТЦК та СП.

Вказує, що при вилученні документів та у суді не було зазначено у чому полягає підроблення документів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 та ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

З клопотання слідчого та долучених матеріалів вбачається, що 29.01.2026 ОСОБА_8 перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання відстрочки від мобілізації надав працівникам відділу документи, які можуть мати ознаки підробки.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 30.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході проведення досудового розслідування, 29.01.2026 в період часу з 15 години 30 хвилин по 16 годину 20 хвилин дізнавачем СД ВП № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області на підставі ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення було проведено огляд місця події в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого було оглянуто документи, які ОСОБА_8 для отримання відстрочки від мобілізації надав працівникам відділу, а саме: витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи на 4 арк., рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на 4 арк., витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України на 2 арк. В ході огляду дані документи поміщено до спеціального пакету НПУ №PSP3363714 та вилучено з метою проведення експертизи та в якості речового доказу.

30.01.2026 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами, для подальшого проведення судових експертиз вилученого майна.

У зв`язку з цим на вказані документи, а саме: витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи на 4 арк., рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на 4 арк., витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України на 2 арк., через наявність в них ознак підробки могли використовуватися як засіб вчинення кримінального правопорушення у дізнання виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказані документи з метою їх експертного дослідження та запобігання їх знищенню чи приховуванню.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 цієї статті арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо це майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, у даному випадку це майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час під час кримінального провадження

Таким чином, висновки слідчого судді щодо потреби, в арешті даного майна, з метою уникнення подальших протиправних дій в рамках даного кримінального провадження є обґрунтованими.

Колегія суддів приходить до висновку, що надані дізнавачем матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, як майна, яке відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки вищезазначені документи могли використовуватись, як засіб вчинення кримінального правопорушення, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: