ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокуСправа № 495/9414/25
Номер провадження 1-кп/495/323/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження №0001061, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Баннівка, Болградського району, Одеської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який проходив службу на посаді сапера 3 інженерно-саперного відділення 3 інженерно-саперного взводу 6 інженерно-саперної роти 2 інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи службу на посаді сапера 3 інженерно-саперного відділення 3 інженерно-саперного взводу 6 інженерно-саперної роти 2 інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», впорушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 -4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 05.12.2024 о 07 годині 30 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлений, не з'явився вчасно без поважних причин до місця служби впункті тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконаннямобов`язків з військової служби, до 14.10.2025.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Такими діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, що полягає нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану..

3. Оцінка доказів.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник та прокурор погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився вищезазначеним порядком. ОСОБА_5 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що визнає вину в інкримінованих йому діях, повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті.

Щодо інкримінованого йому злочину пояснив, що у грудні 2024 року його зупинили співробітники ТЦК та СП і він був мобілізований до лав Збройних Сил України. Його відправили у військову частину в Шабо на посаду сапер-стрілок у званні «солдат». У цій військовій частині від пробув чотири дні, після чого його відпустили в магазин, він пішов по сигарети і не повернувся до частини. Він поїхав додому до Баннівки, де перебував весь час, займався своїми справами. Був вдома десь сім місяців, після чого повернувся до служби. Його направили в Одесу, звідти у військову частину у Вінницю. Але довго він там не був - послухав друга і вони разом втекли. Після чого він був вдома до моменту його затримання.

Зазначив, що шкодує щодо вчиненого, розкаюється.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю доведена.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст.67 КК України не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відтак, обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини його вчинення, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання (до затримання), посередню характеристику, надану т.в.о. командира НОМЕР_1 , раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є депутатом, наявність обставини, що пом`якшує, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Альтернативного виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, ніж позбавлення волі, чинним законом не встановлено.

За приписами ч.3 ст.65, ч.1 ст.69 КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст.69 цього Кодексу. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. Тобто, вчинення злочину, передбаченого ст.407 КК України є одним із виключень для застосування норми ст.69 КК України при призначенні покарання.

Також за приписами ч.1 ст. 75 КК України встановлено обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням в разі вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Тому за результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, форму вини та мотиви вчиненого, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.5 ст.407 КК України, на строк п`ять років, що відповідає загальним засадам призначення покарання.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

З метою забезпечення виконання вироку суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України період перебування під вартою з моменту затримання 14.10.2025 до набрання вироком законної сили слід зарахувати у строк відбування покарання. Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов у цьому кримінальному провадженню не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 128, 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 14.10.2025 до набрання вироком законної сили.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7