провадження № 1-кс/753/1369/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ), захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської обл., Красноокнянського р-ну, смт Красні Окни, українця, громадянина України, не працевлаштованого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003159від 22.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003159від 22.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0003159від 22.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , визначивши незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, розробив план збуту наркотичного засобу, обіг якої обмежено - канабіс.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений спосіб, ОСОБА_7 придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, та розпочав зберігати при собі з метою подальшого збуту, шляхом відправки у вигляді посилки через ТОВ «Нова Пошта».

Надалі, 07.11.2025, в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, проведено перший етап оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, під час якого ОСОБА_4 в мобільному інтернет-мессенджері «Telegram» використовуючи телеграм-канал з нік-неймом « ОСОБА_8 » з ОСОБА_9 , яка надала згоду на участь в проведенні оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, та обрала собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та щодо якої застосовано заходи безпеки, домовився щодо збуту останній 20 грамів наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, шляхом відправки у вигляді посилки через ТОВ «Нова Пошта», при цьому ОСОБА_4 зазначив, що оплату необхідно здійснити шляхом переказу грошових коштів в сумі 5 000 гривень на банківську карту за № НОМЕР_1 .

Після чого, 07.11.2025 близько о 12 год. 13 хв., ОСОБА_9 знаходячись за адресою: м.Київ, вул. Ревуцького, 40/2, через платіжний термінал iBox, здійснила платіжну операцію, а саме переказ грошових коштів в сумі 5 000 гривень на вищевказану банківську за № НОМЕР_1 .

Надалі, 07.11.2025 близько о 14 год. 43 хв. ОСОБА_4 через поштомат ТОВ «Нова Пошта» № 44787, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/3, здійснив відправлення у вигляді посилки з ТТН № 4255, а саме вакумованого зіп-пакету, всередині з речовиною рослинного походження зеленого кольору, на ім`я ОСОБА_9 до відділення ТОВ «Нова Пошта» № 22, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 26, та яку остання отримала 10.11.2025 о 10 год. 34 хв.

В подальшому, 10.11.2025 в період часу з 10 год. 35 хв. по 10 год. 50 хв. ОСОБА_9 перебуваючи неподалік від відділення ТОВ «Нова Пошта» № 22, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 26, в присутності двох понятих, добровільно видала співробітникам поліції вакумований зіп-пакету, всередині з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якої обмежено - канабіс, загальною масою 21,43 г., який ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів збув, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні наркотичного засобу, з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Крім того, 30.01.2026 року в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, проведено другий етап оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, під час якого ОСОБА_4 в мобільному інтернет-мессенджері «Telegram» використовуючи телеграм-канал з нік-неймом «ЛИСИЧКА СИОН» з ОСОБА_9 , яка надала згоду на участь в проведенні оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, та обрала собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та щодо якої застосовано заходи безпеки, домовився щодо збуту останній 20 грамів наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, шляхом відправки у вигляді посилки через ТОВ «Нова Пошта», при цьому ОСОБА_4 зазначив, що оплату необхідно здійснити шляхом переказу грошових коштів в сумі 5 000 гривень на банківську карту за № НОМЕР_2 .

Після чого, ОСОБА_9 30.01.2026 близько о 12 год. 36 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Миколи Бажана, 38, через платіжний термінал iBox, здійснила платіжну операцію, а саме переказ грошових коштів в сумі 4 000 гривень на вищевказану банківську за № НОМЕР_2 , та близько о 12 год. 49 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Миколи Бажана, 40, через платіжний термінал iBox, здійснила платіжну операцію, а саме переказ грошових коштів в сумі 1 000 гривень на вищевказану банківську за № НОМЕР_2 .

Надалі, 30.01.2026 близько о 15 год. 33 хв. ОСОБА_4 через поштомат ТОВ «Нова Пошта» № 33597, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, 16/3, здійснив відправлення у вигляді посилки з ТТН № 7505, а саме вакумованого зіп-пакету, всередині з речовиною рослинного походження зеленого кольору, на ім`я ОСОБА_9 до відділення ТОВ «Нова Пошта» № 22, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 26, та яку остання отримала 02.02.2026 року о 14 год. 06 хв.

В подальшому, 02.02.2026 в період часу з 14 год. 06 хв. по 14 год. 20 хв. ОСОБА_9 перебуваючи неподалік від відділення ТОВ «Нова Пошта» № 22, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 26, в присутності двох понятих, добровільно видала співробітникам поліції вакумований зіп-пакету, всередині з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якої обмежено - канабіс, загальною масою 18,80 г., який ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів збув, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні наркотичного засобу, з метою збуту, вчиненому повторно, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. В обгрунтування ризиків зазначає, що, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, та можливість призначення йому покарання пов`язаного з позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, оцінюючи зібрані органом досудового розслідування докази, які підтверджують причетність до вчинення злочину, підозрюваний усвідомлює невідворотність суворого покарання, що, в свою чергу, підсилює ризик можливості переховування від суду; вчинення ним іншого кримінальне правопорушення, оскільки не виключено слідством, що підозрюваний визначив збут наркотичних засобів як основне джерело доходів протягом тривалого часу, оскільки він не працевлаштований, при цьому має на утриманні двох молалітніх дітей; перебування його на волі може посприяти вчиненню ним, і в подальшому, кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які володіють необхідною інформацією, яка має значення для кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності або полегшення свого становища, зокрема, свідками є поняті, які були присутні під час вилучення заборонених в обігу психотропних речовин у підозрюваного, крім того стороною досудового розслідування встановлюються особи, які можуть мати відношення до незаконної діяльності ОСОБА_4 , або яким відомо про незаконну діяльність.

Прокурор звернув увагу на те, що за місцем мешкання підозрюваного в ході обшуку були виявлені та вилучені речі, які підтверджують причетність підозрюваного до збуту наркотичних засобів, а також були вилучені самі наркотичні засоби. Також встановлено, що ОСОБА_4 використовував своє місце проживання з метою здійснення протиправної діяльності, зокрема, незаконного вирощування рослин канабісу, а під час проведення обшуку 05.05.2026 року вживав заходів для знищення речових доказів шляхом змиву водою до каналізацій.

Підозрбваний зазначене прокурором не спостував.

Підозрюваний та його захисник просили застосувати за наслідком пропонованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою - домашній арешт. Підозрюваний визнав вину у вчиненні злочину, у якому підозрюється, вважаючи, що матиме добросовісну процесуальну поведінку.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Як вбачається з матеріалів клопотання 05.05.2026 року ОСОБА_4 у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується, а саме:

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

-протоколом затримання ОСОБА_4 ;

-протоколом обшуку;

-висновками експертизи матеріалів, речовин та виробів;

-протоколами допитів свідків;

-протоколами огляду;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуальне спостереження за особою;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації електронних комунікаційних мереж;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - огляд і виїмка кореспонденції;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину;

-протоколами огляду предмету;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні наркотичного засобу, з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу (ч.1 ст.307 КК України), у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні наркотичного засобу, з метою збуту, вчиненому повторно, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно (ч.2 ст.307 КК України), за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що згідно ст. 12 КК України, що є тяжким злочином.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, у діях ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих слідчим до клопотання матеріалів.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи,

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Вимогами Конвенції ООН про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, ратифікованої Україною 25.04.1991 р., визначено, що незаконний обіг є міжнародною злочинною діяльністю, припинення якої вимагає невідкладної та першочергової уваги, а також те, що кожна Сторона повинна враховувати серйозний характер цих правопорушень та передбачати застосування таких санкцій як тюремне ув`язнення, або інші види позбавлення волі.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи та інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, зазначені в п.п.1, 3, 5 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну його процесуальної поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінального правопорушення, також існує ризик того, що підозрюваний, будучи на волі, може вчинити іший злочин, оскільки відповідно до зібраних доказів, він не збирався завершувати свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Тримання під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто утримання під вартою відповідає критерію розумності.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики прокурором обгрунтовані, вони є реальними, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою, то у світлі факторів пов`язаних з характером особи підозрюваного, його ролі у вчиненому злочині, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Позиція підозрюваного, його захисника щодо застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, жодним чином вказані висновки не спростовують.

Слідчий суддя враховує обсяг вилучених у підозрюваного наркотичних засобів, його процесуальну поведінку на час проведення обшуку щодо знищення речових доказів.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотанням доведено дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний не працевлаштований, займався незаконним придбанням та зберіганням, збутом психотропних речовин, свідомо обравши для себе джерело доходу за збут психотропної речовини, за що отримував дохід від такої незаконної діяльності, вплив його незаконної діяльності на невизначене коло осіб, які отримували наркотичні засоби та негативні наслідки від такої незаконної діяльності на суспільство, високі ризики настання летальних наслідків, що у всьому світі вважається суспільно небезпечним, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та можливість призначення йому покарання пов`язаного з позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, й, оцінюючи зібрані органом досудового розслідування докази, які підтверджують його причетність до вчинення злочинів, усвідомлення невідворотності суворого покарання, підсилять ризик можливості переховування від суду, а також на вчинення ним іншого кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має офіційного джерело доходів (не працевлаштований), має на утриманні двох малолітніх дітей, займався незаконною діяльністю щодо психотропних речовин, й у тому числі, й з метоюїх збуту, свідомо обравши для себе джерело доходу за збут психотропної речовини, за що отримував дохід від такої незаконної діяльності, у вчиненні якої він підозрюється, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які володіють необхідною інформацією, яка має значення для кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності або полегшення свого становища, зокрема, свідками є поняті, які були присутні під час вилучення заборонених в обігу психотропних речовин у підозрюваного, крім того, стороною досудового розслідування встановлюються особи, які можуть мати відношення до незаконної діяльності, або яким відомо про незаконну діяльність, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою з правом внесення застави.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Строк тримання під вартою підозрюваного не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих ст.194 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності згідно ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 КПК України).

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше (ч.2 ст. 197 КПК України).

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 15 год. 30 хв. 06.05.2026 року, дія якої завершиться 05.07.2026 року об 15 год. 30 хв.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.2 ч.5 ст.182 КПК України, особи підозрюваного, його віку, ролі у вчиненні злочину та майнового стану, визначити заставу у мінімальному розмірі - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 грн. 00 коп. (3 328 грн. х 20 = 66 560 грн. 00 коп.), яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що застосування тривання під вартою до такого підозрюваного, який раніше не судимий, з визначеним розміром застави, має ознаку, як впливу на його правосвідомість, усвідомлення ним наслідків його злочинних дій, так й гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вИді тримання під вартою до ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003159від 22.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з правом внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 (нуль) коп.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з 15 год. 30 хв. 06 травня 2026 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 05 липня 2026 року об 15 год. 30 хв.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки до 05.07.2026 року:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: