ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/107/26 Справа № 694/156/26 Категорія: ст. 181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

24 березня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.02.2026, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Уголька

Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, із середньою

спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше

не судимого в силу ст. 89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних

правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1, ч. 3 ст. 309 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на 2 місяці, тобто до 17.04.2026, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.02.2026 клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на 2 місяці, тобто до 17.04.2026, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя вказав про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, у кримінальному провадженні ще не встановлені та не допитані всі свідки, яким відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення, тому існують достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи під домашнім арештом у нічний час упродовж дня може незаконно впливати на них шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування, з метою зміни останніми показів для уникнення кримінального покарання.

На думку прокурора, суд не у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, рівень його суспільної небезпечності та належним чином не обґрунтував і не вмотивував ухваленого рішення, залишивши поза увагою ряд обставин, які мають важливе значення для правильного вирішення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі наголошено на тому, що судом не враховано, що кримінальні правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, що суттєво підсилює ступінь суспільної небезпеки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного, його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. ч. 6, 8 ст. 178 КПК України.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177, 178, 181 КПК України.

Як встановлено слідчим суддею та вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Звенигородського райвідділу поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0001061 від 03.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 309 КК України.

31.10.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовується, зокрема: даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 25.10.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 ; даними протоколу допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , даними висновків експертів.

ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років (ч. 4 ст. 185 КК України), позбавлення волі від п`яти до восьми років (ч. 3 ст. 309 КК України), а також у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Постановою слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 15.01.2026 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001061 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч.3 ст. 309 КК України зупинено у зв`язку з тим, що він 07.01.2026 залишив місце свого проживання та зник у невідомому напрямку.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 разом з матеріалами, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, приведених у клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах.

Отже вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, як підстави для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею виконано належним чином.

Також слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інші правопорушення, також враховано дані про особу підозрюваного.

Висновки слідчого судді в цій справі відповідають приписам п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

На думку апеляційного суду, з урахуванням обставин кримінального провадження, застосування домашнього арешту в певний час доби до підозрюваного є достатнім запобіжним заходом, оскільки такий запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також апеляційний суд враховує особу підозрюваного, який є особою з інвалідністю по зору ІІІ групи довічно, має незадовільний стан здоров`я через травму голови, внаслідок якої втратив око та не чує на одне вухо, має постійне місце проживання зі співмешканкою.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 передано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із обвинувальним актом.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо необхідності обрання підозрюваному саме найсуворішого запобіжного заходу з метою запобігання встановлених ризиків, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним ризикам. Мету та завдання даного кримінального провадження, які має досягти орган досудового розслідування, а також належну процесуальну поведінку підозрюваного, на переконання апеляційного суду, можливо забезпечити покладеними на останнього процесуальними обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, характер інкримінованих дій та тяжкість покарання, яке загрожує в разі визнання його провини, особу підозрюваного, перебування обвинувального акту вже на розгляді суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і про які вказує слідчий у клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі, здатен запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись вимогами ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає до відхилення, а ухвала слідчого судді має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.02.2026 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на два місяці до 17.04.2026, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді