Справа № 947/9603/26
Провадження № 1-кс/947/3187/26
УХВАЛА

10.03.2026 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали за скаргою представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 до Київського районного суду м.Одеси через систему «Електронний суд» надійшла скарга представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, яку зареєстровано в діловодстві суду 04.03.2025.

У скарзі представник заявника просить зобов`язати уповноважену особу ГУНП в Одеській області відповідно до вимог ст.214 КПК України внести до ЄРДР відповідні дані за заявою ОСОБА_3 від 19.02.2026 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 подав письмове клопотання про розгляд скарги без його участі та без участі його довірителя.

Від ГУНП в Одеській області до слідчого судді представник не прибув. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою в розгляді скарги.

Разом з тим, до суду надійшло повідомлення уповноваженої особи ГУНП в Одеській області №82809-2026 від 05.03.2026 (949058) з якого вбачається, що заява ОСОБА_3 до правоохоронного органу не надходила та відповідно - відомості за заявою ОСОБА_3 від 25.02.2026 не вносилися до ЄРДР.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Дослідивши скаргу заявника, надані документи в обґрунтування своєї позиції, наданих відомостей правоохоронного органу, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, встановлено, що заява ОСОБА_3 від 25.02.2026 про кримінальне правопорушення до ГУНП в Одеській області не надходила та не зареєстрована. Тобто, відмови у прийнятті та реєстрації заяви не допущено.

Аналізуючи наведене, можна констатувати наступне:

по-перше, посадовими особами ГУНП в Одеській області не було допущено бездіяльності, оскільки ними не було отримано заяви про вчинення кримінального правопорушення;

по-друге, посадові особи ГУНП в Одеській області є розпорядниками заяви.

Заявник має право як оскаржити результати перевірки так і звернутися з певними вимогами до актуального розпорядника заяви, в тому числі й щодо виконання положень ч.1 ст.214 КПК України. При цьому представник заявника не підтвердив отримання адресатом заяви про злочин.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMSLNYKv.UKRAINE) (заява №72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженім, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення… Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Тому, в задоволені скарги представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, з мотивів, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня отримання копії судового рішення.

Учаснику судового засідання, який не був присутнім у судовому засіданні копію ухвали направити не пізніше наступного дня після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1