1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2226/26 1-кс/335/798/2026
10 березня 2026 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,
10.03.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог діючи всупереч вимог п. 12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, відповідно до якого, придбання, зберігання та носіння бойових припасів, здійснюється на підставі дозволу відповідного органу Національної поліції, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав: один автомат Калашникова «АС-74» калібру 5,45?39 мм, заводський номер НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), придатний до стрільби та є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю, тридцять патронів калібру 5,45х39 мм зі звичайною кулею «ПС» зі сталевим осереддям, промислового виготовлення (СРСР) є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, призначені для стрільби та десять бойових оборонних осколкових ручних гранат РГО, промислового виготовлення які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини кожен з бойовими ударно-дистанційними підривачами УДЗ, промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями та відносяться о засобів підриву (ініціювання вибуху) і містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини підвищеної потужності, шляхом привласнення знайденого, чим здійснив придбання вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Після цього, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, переніс знайдені ним: один автомат Калашникова «АС-74» калібру 5,45?39 мм, заводський номер НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), придатний до стрільби та є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю, тридцять патронів калібру 5,45х39 мм зі звичайною кулею «ПС» зі сталевим осереддям, промислового виготовлення (СРСР) є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, призначені для стрільби та десять бойових оборонних осколкових ручних гранат РГО, промислового виготовлення які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини кожен з бойовими ударно-дистанційними підривачами УДЗ, промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями та відносяться о засобів підриву (ініціювання вибуху) і містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини підвищеної потужності, до свого місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 20 лютого 2026 року.
20 лютого 2026 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з метою збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 50 000 гривень ОСОБА_7 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні»: один автомат Калашникова «АС-74» калібру 5,45?39 мм, заводський номер НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), придатний до стрільби та є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю, тридцять патронів калібру 5,45х39 мм зі звичайною кулею «ПС» зі сталевим осереддям, промислового виготовлення (СРСР) є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, призначені для стрільби та десять бойових оборонних осколкових ручних гранат РГО, промислового виготовлення які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини кожен з бойовими ударно-дистанційними підривачами УДЗ, промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями та відносяться о засобів підриву (ініціювання вибуху) і містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини підвищеної потужності.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбанні, носінні, зберігання та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Окрім зазначеного вище, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог діючи всупереч вимог п. 12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, відповідно до якого, придбання, зберігання та носіння бойових припасів, здійснюється на підставі дозволу відповідного органу Національної поліції, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав: одну реактивну гранату іноземного виробництва АТ-4 (довідка про категорію вибухонебезпечності № 670 від 09 березня 2026 року), шляхом привласнення знайденого, чим здійснив придбання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
Після цього, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, переніс знайдену одну реактивну гранату іноземного виробництва АТ-4 (довідка про категорію вибухонебезпечності № 670 від 09 березня 2026 року), до квартири АДРЕСА_3 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 09 березня 2026 року.
09 березня 2026 року приблизно об 12 годині 25 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з метою збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 2 000 доларів США ОСОБА_7 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні»: одну реактивну гранату іноземного виробництва АТ-4 (довідка про категорію вибухонебезпечності № 670 від 09 березня 2026 року).
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбанні, носінні, зберігання та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення грошової застави.
У судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання у повному обсязі та послалися на обставини, які у ньому були викладені, а також стверджували, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Розмір застави просили визначити на розсуд суду.
Підозрюваний ОСОБА_5 , після роз`яснення йому слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 КПК України, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Щодо внесення грошової застави зазначив, що не має грошових коштів для її внесення.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вважала за можливе обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Клопотання слідчого погоджене з прокурором та оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).
Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
10 березня 2026 року ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно з протоколом затримання від 09.03.2026 року, ОСОБА_5 фактично затриманий о 12 годині 26 хвилин 09 березня 2026 року в порядку ст. 208 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: даними, що містяться у протоколах допиту свідків, протоколами оглядів, висновками судових експертиз, іншими матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні в їх сукупності.
Інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від трьох до семи років.
При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також оцінює в сукупності такі обставини: відсутність соціальних зв`язків підозрюваного, який не одружений, дітей не має, раніше не судимий, є військовослужбовцем, щодо якого до ТУ ДБР у м. Мелітополі передані матеріали відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
На думку слідчого судді, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, скоєння тяжкого злочину в період воєнного стану, конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, свідчить про існування з боку підозрюваної особи наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
При визначенні строку дії запобіжного заходу суд виходить з того, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 складене 10 березня 2026 року. Враховуючи процесуальну можливість призначення запобіжного заходу лише в межах строку досудового розслідування, суд вбачає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу в рамках даної ухвали суду до 07 травня 2026 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно зі ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.
Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, характеристики на підозрюваного суд вбачає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу, виходячи із вимог ст.182 КПК України.
У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 07 травня 2026 року включно.
Строк дії цієї ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання з 12 год. 26 хв. 09 березня 2026 року до 12 год. 26 хв. 07 травня 2026 року.
У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування (несення військової служби).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1