У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 184/758/26

Номер провадження 1-кп/184/228/26

21 травня 2026 року

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Покров кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 11.03.2026 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Покровського міського суду Дніпропетровської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про передання даного кримінального провадження до Нікопольського міського суду Дніпропетровської області для його спільного розгляду із кримінальним провадженням №0000419 від 20.12.2025 р. за ч.4 ст.185 КК України, оскільки їх сумісний розгляд сприятиме покращенню становища обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні клопотання обвинуваченого підтримав та зазначив, що у провадженні Нікопольського міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000419 від 20.12.2025 р. за ч.4 ст.185 КК України, яке було направлено за підсудністю та рішення по якому на даний час судом, а тому доцільним є об`єднання вказаного кримінального провадження із даним, оскільки їх спільний розгляд убезпечить від погіршення становища обвинуваченого при призначенні йому покарання у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (двох епізодів крадіжок), у тому числі шляхом надання можливості застосувати ст.75 КК України.

Розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення останнього.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ст.. 65 КПК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 716/1224/19 роз`яснив, що термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

У справі "Бакланов проти росії" (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі "Фрізен проти росії" (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було "свавільним". У справі "Ізмайлов проти росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи"".

Отже, призначення обвинуваченому покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, повинно бути не лише необхідним та достатнім, але й справедливим та не свавільним та не становити надмірного тягаря для особи, у зв`язку із чим спільний розгляд даного кримінального провадження із кримінальним провадженням №0000419 від 20.12.2025 р. за обвинуваченнями у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України (тобто двох епізодів крадіжки) сприятиме забезпеченню виконання наведених вище приписів.

Водночас окремий розгляд даних кримінальних проваджень різними складами суду призведе до невиправданого погіршення становища обвинуваченого при призначенні останньому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у разі визнання його винуватим, а не за епізодами кримінального правопорушення у разі їх сумісного розгляду.

Згідно ст..334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

У разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Отже, для об`єднання матеріалів кримінального провадження в одне для їх спільного розгляду необхідним є перебування вказаних кримінальних проваджень на розгляді одного і того ж суду.

Згідно позиції АП ВАКС, висловленій в ухвалі від 11.07.2022 року по справі 991/4989/21, численні судові провадження, які одночасно є предметом розгляду по суті у суді першої інстанції щодо одних і тих самих осіб та/або обставин, може вказувати на неналежне вирішення питання про об`єднання таких проваджень згідно ст..334 КПК України. Ба більше, такий підхід суду може свідчити про штучне погіршення процесуального становища обвинуваченого з урахуванням можливих правових наслідків розгляду кримінального провадження по суті, що є неприпустимим.

За таких обставин, враховуючи наведені вище приписи чинного законодавства, суд приходить до переконання, що сумісний розгляд кримінальних проваджень відносно одного і того ж обвинуваченого сприятиме не лише процесуальній економії, а також забезпечить можливість, у разі визнання особи винною у вчиненні кримінальних правопорушень, призначити справедливе покарання, у тому числі і з можливістю застосування звільнення від відбування покарання із випробуванням, визначеного ст..75 КК України.

На підставі наведеного, керуючись, ст..ст. 334, 370-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про направлення даного кримінального провадження до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для об`єднання матеріалів кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000020 від 11.03.2026 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання відповідно до вимог ч.2 ст.34 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1