Справа № 157/408/26
Провадження №1-кс/157/115/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , що погоджене з прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2024 року за № 0001057, про надання дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодружений, військовослужбовець Збройних Сил України, судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області з клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, та, крім того, одночасно просить надати дозвіл на затримання останнього з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування зазначеного запобіжного заходу. В обгрунтування зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 №32/321/501/13т, солдата ОСОБА_5 , 18.04.2024 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 під час загальної мобілізації. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2024 №№ 169 (по особовому складу) останнього зарахованого до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника-командира бойової машини-навідника-оператора 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на цей час. Будучи військовослужбовцем по мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Згідно з п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Так, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), близько 06 год. 00 хв. 21.07.2024 самовільно залишив тимчасове розташування 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , населений пункт АДРЕСА_2 . У період часу з 21 липня 2024 року по 21 січня 2025 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд. 21 січня 2025 року солдат ОСОБА_5 з метою припинення вчинення ним триваючого кримінального правопорушення та продовження проходження військової служби самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 та продовжив військову службу, чим припинив вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він під час проходження військової служби у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, близько 06 год. 00 хв. 21.07.2024 самовільно залишив місце служби, зокрема тимчасове розташування 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , населений пункт АДРЕСА_2 , та в період часу з 21.07.2024 по 21.01.2025 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 щодо самовільного залишення місця несення служби ОСОБА_5 , витягом з наказу про призначення на посаду ОСОБА_5 до в/ч НОМЕР_1 , показами військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. З урахуванням наведеного і того, що ОСОБА_5 тривалий час відсутній за місцем свого постійного проживання та реєстрації, на виклики слідчого по телефону та на повістки не з`явився, активно переховуючись від органу досудового розслідування, 13 лютого 2026 року відповідно до ч. 1 ст. 278 та ч. 2 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вручено дорослому члену сім`ї останнього, а саме його батьку ОСОБА_8 . Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 належним чином повідомлявся про дату з`явлення до слідчого для проведення слідчих дій, в тому числі були вручені повістки про виклик дорослому члену сім`ї підозрюваного, з яким він проживає (батьку ОСОБА_8 ) на 16, 17, 18 та 19 лютого 2026 року, останній до слідчого не з`явився, про причини неявки не повідомив. Надалі слідчим в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення оперативному підрозділу з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного. Вжитими оперативно-розшуковими заходами місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_8 встановити не вдалося, за наявною оперативною інформацією останній переховується від органу досудового розслідування іншій області. 21.02.2026 постановою слідчого, яку погоджено із прокурором, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук та досудове розслідування відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України зупинено. По теперішній час слідству місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не відоме, він активно переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, чим перешкоджає кримінальному провадженню. Таким чином, своїми кримінально-карними діями підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан строком на 30 діб. Станом на теперішній час воєнний стан триває. Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа. Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може продовжувати переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення цього покарання. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства. Крім того, підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, тобто наявний ризик того, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підозрюваний самовільно без дозволу командира залишив місце несення служби, а відтак, у випадку не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній продовжить свою протиправну поведінку. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 є особою раніше судимою за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та не відбувши передбачене вироком суду покарання, вчинив новий умисний, тяжкий злочин. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів пов`язана з вступом в силу Закону України № 2531-ІХ від 16.08.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», відповідно до якого під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи слідчого та прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу належить задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пунктом 1 ч. 2 цієї статті передбачена можливість подання зазначеного клопотання одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 189 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, дія якого продовжена на теперішній час.

Отже, з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, під час введення воєнного стану в Україні до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що СВ Камінь-Каширського РВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні місця служби, тимчасового розташування 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, а саме у тому, що він, будучи військовослужбовцем по мобілізації, у період часу з 21.07.2024 по 21.01.2025 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Зазначене кримінальне правопорушення відносить до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З матеріалів клопотання вбачається також, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів та знову підозрюється у вчиненні під час іспитового строку злочину, скоєного в умовах воєнного стану.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Долучені до клопотання матеріали досудового розслідування свідчать, що підозрюваний по місцю служби та по місцю проживання відсутній.

За таких обставин повідомлення про підозру, повістку про виклик до слідчого було вручено у присутності понятих батькові підозрюваного ОСОБА_8 .

Оскільки підозрюваний на виклики до слідчого не з`являвся, а вжитими оперативно-розшуковими заходами місце знаходження останнього органу досудового розслідування не вдалося встановити, тому постановою слідчого від 21 лютого 2026 року, що погоджена прокурором, досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено та підозрюваного оголошено у розшук.

Наведені вище обставини вказують на те, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Прокурором доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищезазначене, наявні підстави для надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 188-190 КПК України, суд

постановив:

Клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , що погоджене з прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу, - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001057 від 08 жовтня 2024 року.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній; 3) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді; 4) відкликання ухвали прокурором.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

У разі затримання на транспорті місцем затримання вважається територія району, на якій особа затримана.

У разі затримання особи на громадському транспорті, незапланована зупинка якого неможлива без зайвих труднощів, місцем затримання вважається територія району, на якій розташована найближча попутна зупинка громадського транспорту.

У разі затримання особи на авіаційному або морському транспорті під час здійснення рейсу за межі державного кордону України місцем затримання вважається порт у межах державного кордону України, в якому почався цей рейс.

Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію цієї ухвали.

Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це прокурора ОСОБА_3 (адреса: вул Стрілецька, 2, м. Луцьк, тел. НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Якщо після затримання підозрюваного з`ясується, що він був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання, яка відкликана прокурором, підозрюваний має бути негайно звільнений уповноваженою службовою особою, під вартою якої він тримається, якщо немає інших законних підстав для його подальшого затримання.

Закінчення строку дії ухвали 04 червня 2026 року.

Копію ухвали для виконання надіслати до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, заступнику начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 (службова адреса: вул. Шевченка, 6, м. Камінь-Каширський, телефон (03357)2-32-09), прокурору Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 17 год 30 хв 05 березня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1