Справа № 466/1085/23
Провадження № 1-кп/466/155/26
У Х В А Л А

13 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі колегії суддів :

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ,-

встановив:

В процесі проведення судового розгляду за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000081 про обвинувачення ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, прокурор звернуся з клопотаннями, в яких просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених. Зазначає, що в інший спосіб неможливо забезпечити їх належну процесуальну поведінку , так як процесуальні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинувачених даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали , не зменшилися й виправдовують тримання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 під вартою. Так як термін дії попередньої ухвали суду про запобіжний захід завершується , просив клопотання задовольнити.

При обговоренні вказаних клопотань обвинувачені та їх захисники просили суд відмовити у задоволенні такого. Зазначили, що тривалий час обвинувачені перебувають під вартою, визначений їм розмір застави є для них непомірним. Відтак, просили застосувати до них запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити до мінімального розмір застави.

Також адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 , в якому просить змінити щодо неї запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначає, що за час перебування під вартою значно погіршився стан здоров`я обвинуваченої, яка хворіє на ряд важких захворювань та в умовах слідчого ізолятора їй не може бути надана необхідна медична допомога. Дані обставини стверджуються листом Філії державної установи « Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України « у Львівській області від 14.02.2026 за результатами медичних обстежень ОСОБА_14 . Вид запобіжного заходу, який просить застосувати сторона захисту , забезпечить її належну процесуальну поведінку , право на отримання на необхідне лікування та відновить можливість ОСОБА_14 опікуватись її трьома малолітніми дітьми.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу, з`ясувавши позицію сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частина 2 ст. 331 КПК України передбачає, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати здійсненню судового провадження розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Окрім того,статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У даному випадку, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується на стадії дослідження письмових доказів , тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу на стадії судового провадження вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення у повній мірі доведена висока ступінь ймовірності можливих спроб обвинувачених переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, експертів тощо, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тож, суд приймає до уваги практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При цьому, суд безумовно зважає на фактичні обставини та характер інкримінованих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , злочинів, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

До того ж, оцінюючи вищевказані обставини, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnovav.Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

При цьому,судом враховуються дані про особи обвинувачених ,зокрема, які раніше притягались до кримінальної відповідальності, до затримання офіційно не працевлаштовані і не мали законного джерела доходу, сім`ї, які свідчать не на користь доводів сторони захисту щодо наявності сталих соціальних зв`язків та зв`язків із державою.

Тим більше, розуміючи складність проведення судового провадження у цій справі в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів по всій території України через збройну агресію російської федерації проти України, обвинувачені можуть здійснити спроби переховуватися від суду.

Тож, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим, суд виходить з сукупності встановлених обставин, наведених у цьому рішенні, які дають суду достатні підстави дійти висновку про наявність реального ризику можливих спроб ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , переховуватися від суду, який продовжує існувати дотепер.

За результатами встановлених судом обставин, з метою забезпечення не лише прав обвинувачених, але й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд дійшов висновку, що ризики, що існували на час обрання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що дає підстави для визнання необхідним продовження строку тримання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 під вартою та неможливість зміни щодо них обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на іншій запобіжний захід, такий що не пов`язаний з триманням під вартою або його скасування.

Щодо клопотання захисників та обвинувачених про зменшення розміру застави суд зазначає наступне.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням майнового стану обвинувачених, тривалого терміну, впродовж якого вони не мали змоги сплатити раніше визначений розмір застави , суд вважає за можливе зменшити розмір застави, визначених ухвалою від 29.04.25 р. На думку суду застава в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , та відповідно 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_14 та відповідно клопотання її захисника щодо зміни запобіжного заходу щодо неї на цілодобовий домашній арешт, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Тримання під вартою має обмежений строк дії, що чітко визначено статтею 197 Кримінального процесуального кодексу України.

В справі «Тимошенко проти України», заява № 49872/11, від 30 квітня 2013 року ЄСПЛ зробив декілька важливих висновків:

«…для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції , самого факту, що цей захід застосовується згідно з національним законодавством, що відповідає вищезазначеним стандартам, ще недостатньо - він також повинен бути необхідним за даних обставин (див. рішення у справах «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74, від 27 лютого 2007 року, та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, пп. 27-28, від 14 жовтня 2010 року)».

«…Суд наголошує на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи - незалежно від того, наскільки коротким він є - повинно бути переконливо доведено державними органами (див. рішення у справах «Белчев проти Болгарії» (Belchev v. Bulgaria), заява № 39270/98, п. 82, від 8 квітня 2004 року, та «Кастравет проти Молдови» (Castravet v. Moldova), заява № 23393/05, п. 33, від 13 березня 2007 року)».

Встановлені судом відносно ОСОБА_14 ризики, а саме можливості переховуватися від суду, впливати на свідків, експертів та спеціалістів, а також можливість вчинення нового кримінального правопорушення, є обґрунтованими.

Разом із тим, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_14 має ряд важких захворювань, що відображено у повідомленні Філії державної установи « Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України « у Львівській області від 14.02.2026 за результатами медичних обстежень обвинуваченої. Відтак, їй має бути забезпечена можливість отримання медичної допомоги, що не може бути надана в умовах слідчого ізолятора, де вона перебуває тривалий час.

Крім того, ОСОБА_14 має постійне місце проживання, а також є матір`ю трьох малолітніх дітей. За весь період перебування в слідчому ізоляторі, ОСОБА_14 зарекомендувала себе з позитивної сторони, в зв`язку з чим неодноразово заохочувалась адміністрацією установи за сумлінну поведінку та допомогу в організації заходів,що документально підтверджено.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_14 тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що дозволить зберегти баланс між необхідністю забезпечення виконання процесуальних обов`язків та гарантуванням прав обвинуваченої.

Керуючись ст.ст.331,376 КПК України, суд,-

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, зменшивши розмір застави до 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року, що становить 363 360 грн., - на 60 діб, до 14 травня 2026 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_17 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким, що до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши розмір застави до 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2022 року, що становить 297 720 грн - на 60 діб, до 14 травня 2026 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким, що до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зменшивши розмір застави до 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2022 року , що становить 297 720 грн. - на 60 діб, до 14 травня 2026 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким, що до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою зменшивши розмір застави до 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року, що становить 310 680 грн. - на 60 діб, до 14 травня 2026 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_15 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким , щодо до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому за ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вигляді тримання під вартою , зменшивши розмір застави до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року, що становить 402 600 грн., строком на 60 діб, до 14 травня 2026 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_16 наступні обов`язки :

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким , щодо до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків обвинуваченим, застава звертається в дохід держави/

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави .

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_14 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту , строком на 2 місяці

Покласти на обвинувачену ОСОБА_14 наступні обов`язки :

Цілодобово не залишати місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду ;

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі м. Львова без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду, обвинуваченими, які знаходяться під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 18 березня 2026 року.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3