Номер провадження: 11-кп/813/1045/26
Справа № 505/551/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Подільського міськрайонного суд Одеської області від 09.07.2025 року у кримінальному провадженні №0000865 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дзержинськ рф, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, у військовому звані «солдат», раніше судимого:

- 01.02.2023 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 126 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 27.02.2023 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125 КК України, до штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів громадян;

-12.03.2025 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 389 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції обвинуваченням обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2025 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в закону силу обрано тримання під вартою негайно, взявши останнього під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 09 липня 2025 року.

Вироком також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.

Вказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді навідника - оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в період часу з 26.06.2024 року по 24.09.2024 року, більш точного дня та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у невстановленому в ході слідства місці придбав шляхом знахідки 53 патрони, які є боєприпасами до бойової вогнепальної нарізної зброї патронами калібру 5,56х45 та в подальшому здійснив незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року зі змінами, «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року зі змінами, носіння вказаних боєприпасів, шляхом переміщення їх за місцем власного мешкання до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де почав зберігати вказані боєприпаси.

У подальшому, 12.11.2024 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено 53 патрони, які є боєприпасами до бойової вогнепальної нарізної зброї патронами калібру 5,56х45.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що обвинувачений щиросердно розкаявся та повністю визнав провину. Має позитивні характеристики за місцем проживання та служби; відсутні негативні наслідків вчиненого злочину. У нього наявні три обставин, що пом`якшують покарання засудженого, а саме щире каяття, повне визнання провини, активне сприяння розкриттю злочину. Відсутні обставини, що обтяжують покарання. Наявна досудова доповідь про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства. Обвинувачений є військовослужбовцем та приймав участь у бойових діях.

Просить скасувати вирок в частині призначення покарання та звільнити засудженого ОСОБА_8 відповідно до ст. 75 КК України від відбування призначеного кримінального покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням строком на три роки та встановленням, передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а саме за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочину.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційній скарзі захисника не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів захисника з приводу суворості призначеного покарання та можливість призначення покарання із застосуванням положень, ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано відношення ОСОБА_8 до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що тяжких наслідків не настало, а також те, що він раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 районний суд визнав повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 районним судом не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2023 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді 100 год. громадських робіт та ухилився від відбування невідбутої частини покарання у виді 80 год. громадських робіт, тобто вчинив протягом невідбутої частини покарання, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 389 КК України. Відповідно вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2025 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України йому призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком 2 роки 10 днів, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробовуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинуваченим ОСОБА_8 невідбута частина покарання за попереднім вироком становить 2 роки 10 днів обмеження волі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2025 року, без застосування положень ст. 75 КК України, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є законним, доцільним та справедливим.

При цьому, всупереч доводів сторони захисту, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений будучи раніше засудженим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення та стійку антисоціальну спрямованість, що на думку апеляційного суду унеможливлює виправлення останнього без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінальногозакону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даними про його особу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Подільського міськрайонного суд Одеської області від 09.07.2025 року у кримінальному провадженні №0000865 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року, яким ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримаєтеся під вартою у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4