КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2285/2026
№ 369/5887/21
Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1.,

суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

за участю секретаря ОСОБА_4.,

прокурора ОСОБА_5.,

захисника ОСОБА_6.,

представника потерпілого ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с. Колодисте Уманського р-ну Черкаської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; який проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135; ч. 2 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135; ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покаранняза ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільненого від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності; за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вироком суду вирішено стягнути з ОСОБА_8. на користь потерпілої ОСОБА_9. 33080 грн матеріальної шкоди; 300 000 грн моральної шкоди; 30 000 грн витрат на правову допомогу.

Цим вироком ОСОБА_8. визнано винним у тому, що 15 вересня 2019 року, близько 02 год. 30 хв. (більш точного часу не установлено) він, керуючи автомобілем марки «HYUNDAI EQUUS», д.н.з. НОМЕР_1, рухався автодорогою «Н-01 Київ - Знам'янка», в межах Обухівського (Києво-Святошинського) району Київської області, зі сторони м. Київ у напрямку м. Обухів, перебуваючи поблизу 24 км автодороги «Н-01 Київ-Знам'янка», грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 1.3, 2.3 «б», 2.10. п.п. а, г, д, 12.3, 12.2 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, відповідним чином не відреагував та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху у вигляді двох пішоходів, які перебували в його смузі руху та перетинали проїзну частину в невстановленому місці, в результаті чого здійснив наїзд на двох пішоходів: ОСОБА_10. та ОСОБА_11., які перетинали автодорогу «Київ - Знам'янка» поза межами пішохідного переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

ОСОБА_8., будучи причетним до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілих ОСОБА_10. та ОСОБА_11. в небезпечний для життя стан, оскільки останні в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомогу, не виконав обов'язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався чи потерпілі ОСОБА_10. та ОСОБА_11. потребують допомоги, байдуже поставився до наслідків для останніх, не зупинив негайно транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не доставив потерпілих до закладу охорони здоров'я, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не записав прізвища та адреси очевидців, не зачекав прибуття поліцейських, натомість, з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11. отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «ЦРЛ Києво-Святошинської райради» з отриманими тілесними ушкодженнями, де в подальшому помер ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи у приміщенні лікарні.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_6. просить вказаний вирок суду скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8. за ч. 2 ст. 286; ч. 1 ст. 135 КК України закрити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує про незаконність вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року у зв'язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотним порушення вимог кримінального процесуального закону захисник вважає порушення ОСОБА_8. права на захист під час судового розгляду.

Так, апелянт вказує, що під час підготовчого судового засідання захист його інтересів здійснював захисник ОСОБА_12 замість ОСОБА_13. ОСОБА_8. категорично був проти здійснення захисту ОСОБА_12 Останній не врахував позицію обвинуваченого щодо допущення порушень під час досудового розслідування, про яке захисник мав повідомити суддю в судовому засіданні. ОСОБА_12 підтримав думку прокурора про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, не вказавши на порушення під час досудового розслідування.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження захисник вбачає у наданні неправильної правової оцінки доказам, які зібрані з порушенням вимог КПК України, а тому мали б бути визнані недопустимими.

Так, на думку захисника, огляд місця події від ІНФОРМАЦІЯ_2 проведений слідчим, який не входив до складу слідчої групи в кримінальному провадженні № 0004413, без участі судово-медичного експерта або лікаря медичного закладу, тобто з порушенням ст. 238 КПК України. Без належних підстав було нібито встановлено особу померлого - ОСОБА_11, 2001 року народження, без здійснення належних способів ідентифікації. Всупереч вимог ч. 3 ст. 238 КПК України, слідчий направив труп для проведення дослідження /попереднього судово-медичного огляду, а не для проведення судово-медичної експертизи. Слідчий не отримував тимчасового доступу до оригіналів медичної карти хворого, ОСОБА_11., а тому не міг передати їх судово-медичному експерту. Слідчі дії здійснювались за відсутності процесуального керівництва прокурором у кримінальному провадженні. Захисник вважає, що порушення слідчого впливає на достовірність встановлення причини смерті та ідентифікації особи загиблого.

На думку апелянта, слідчий, після проведення огляду місця події та виявлення трупа в реанімаційному відділенні лікарні, повинен був внести відомості до ЄРДР за фактом виявлення трупа з ознаками насильницької смерті з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України та в подальшому призначити судово-медичну експертизу з метою встановлення причини смерті. Натомість вказаних дій слідчим зроблено не було, що впливає на допустимість решти похідних доказів, отриманих з порушенням КПК України.

На думку захисника, судом надана неправильна правова оцінка даним протоколу слідчого експерименту від 21.04.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_8. Так, сторона захисту звертає увагу, що в ході здійснення вказаної слідчої дії, крім осіб, зазначених у протоколі, було залучено двох статистів та ще двох понятих, дані яких не встановлювались, їх процесуальні права не роз'яснювались. В результаті таких порушень дані відеозапису щодо вказаних осіб не відповідають даним, вказаним у протоколі проведення слідчого експерименту. Більш того, з даних відеозапису вбачається, що один з понятих не розумів суті проведення слідчої дії. Тому захисник вважає, що докази, отримані в ході проведення слідчого експерименту мали б бути визнані недопустимими, а не покладені в основу обвинувального вироку.

Захисник вбачає підстави для визнання даних протоколу невідкладного обшуку від 28.09.2019, проведеного за адресою розташування земельної ділянки № АДРЕСА_3, недопустимим доказом у зв'язку з порушенням права на захист ОСОБА_8. Так, захисник вказує про те, що наявна в матеріалах кримінального провадження заява про добровільне надання дозволу на здійснення невідкладного обшуку та проведення такої слідчої дії у відсутність захисника не відповідала дійсним намірам ОСОБА_8., оскільки була продиктована йому слідчим. Натомість ОСОБА_8. бажав скористатись правовою допомогою адвоката.

Крім того, захисник вважає безпідставним задоволення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_9. Захисник вважає, що форма позовної заяви не відповідає вимогам п. п. 2, 3, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Суд не залишив таку позовну заяву без руху та незаконно прийняв її до розгляду. Додатково захисник вказує про відсутність доказів заподіяння потерпілій моральної шкоди, яку позивач оцінив у 1 000 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8. в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_11., тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Зокрема вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9., даними письмових доказів.

Потерпіла ОСОБА_9., будучи допитаною під час судового розгляду зазначила, що ОСОБА_11., який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15 вересня 2019 року, є її син. Він повертався з роботи з колегами та переходив дорогу. Потерпілій зателефонували з поліції і повідомили, що ОСОБА_11. збив автомобіль та її син перебуває у лікарні. Колеги, з якими ОСОБА_11. переходив дорогу повідомили їй, що автомобіль, який наїхав на сина, рухався зі значною швидкістю без увімкнених фар у темну пору доби. Тому вони не помітили автомобіль на дорозі. Після дорожньо-транспортної пригоди, водій не зупиняючись поїхав.

Факт наїзду ОСОБА_8. на двох пішоходів: ОСОБА_10. та ОСОБА_11., які перетинали автодорогу «Київ - Знам'янка» поза межами пішохідного переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, керування ОСОБА_8. автомобілем зі швидкістю, яка не відповідала видимості дороги в напрямку руху та залишення в небезпеці ОСОБА_10. і ОСОБА_11. підтверджується даними протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 15.09.2019 (зі схемою та ілюстрованою таблицею), а саме частини автодороги «Київ-Знам'янка» Н-01; відеозапису від 20.09.2019 (з ілюстрованою таблицею), протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2020 за участю ОСОБА_8., протоколу огляду документу (перегляду відеозапису дорожньо-транспортної пригоди) від 18.08.2020; протоколу обшуку від 28.09.219, протоколу огляду і затримання транспортного засобу від 28.09.2019, висновку експерта № 12-1/2915 від 21.01.2020; висновку експерта № 23-3/146 від 13.04.2020; висновку експерта № 12-1/2291 від 19.11.2020;

Згідно даних протоколу огляду відеозапису від 20.09.2019 (з ілюстрованою таблицею), відображена дорожня обстановка із рухом автомобіля «Hyundai Equus», д.н.з. НОМЕР_1 по неосвітленій ділянці дороги у правій смузі руху. Під час руху автомобіля видно двох пішоходів, які рухались з лівої сторони автомобіля і в момент наїзду видно, що вони не завершили свій рух по відношенню до рухомого транспортного засобу.

Згідно даних протоколів обшуку від 28.09.2019 та огляду і затримання транспортного засобу від 28.09.2019 № 156, на території домоволодіння за місцем розташування земельної ділянки АДРЕСА_4 виявлено, проведено огляд та затримано транспортний засіб Hyundai Equus, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_8. Вказаний транспортний засіб мав зовнішні пошкодження: відсутність переднього лівого крила, передньої лівої фари, відсутність бокового лівого дзеркала, пошкодження переднього бамперу, заднього бамперу та незначні подряпини лакофарбового покриття по периметру автомобіля.

При цьому доводи апеляційної скарги захисника про порушення права на захист під час проведення вказаної слідчої дії не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Так, в матеріалах кримінального провадження наявна заява ОСОБА_8., написана ним власноручно 28.04.2019, згідно даних якої він надає добровільну згоду на вхід до території його домоволодіння а також огляд транспортного засобу Hyundai Equus, д.н.з. НОМЕР_1, який перебував на території цього домоволодіння. Вказівка про те, що написана ОСОБА_8. заява не виражала його реального волевиявлення, на думку колегії суддів, є припущенням сторони захисту.

Згідно даних слідчого експерименту від 21.04.2020, проведеного за участю ОСОБА_8., останній підтвердив факт керування автомобілем «Hyundai Equus», д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі «Н-01 Київ - Знам'янка», в межах Обухівського (Києво-Святошинського) району Київської області, зі сторони м. Київ у напрямку м. Обухів, 15.09.2019, близько 02 годин ночі та вказав, що відчув удар у ліву передню частину свого автомобіля. ОСОБА_8. бачив силуети людей, однак через погану видимість не зрозумів, що наїхав на людину. Коли від'їхав від місця пригоди, то зупинився, щоб подивитись на пошкодження і потім поїхав далі.

Дані, отримані в результаті проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_8., зафіксовані в протоколі від 21.04.2020, обґрунтовано, на думку колегії суддів, враховані судом першої інстанції як доказ винуватості ОСОБА_8. Слідчим вказана слідча дія проведена з дотриманням положень ст. 223, ст. 240 КПК України, за участю понятих. Дана слідча дія зафіксована за допомогою відеозапису та перенесена на носій DVD-R диск у кількості 5 штук. Даних про те, що отримані в результаті проведення слідчого експерименту відомості щодо обставин кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_8., не відповідають дійсності, стороною захисту не надано. Більш того, сторона захисту не оспорює правдивість даних щодо обставин кримінального правопорушення, які були отримані в ході проведення вказаної слідчої дії, яка до того ж зафіксована за допомогою відеозапису, відтвореного та дослідженого під час судового розгляду. Під час проведення слідчої дії захист інтересів ОСОБА_8. здійснював професійний адвокат ОСОБА_13., слідчий експеримент проведений за участю спеціалістів та понятих. Жодних зауважень щодо достовірності даних, відображених у протоколі проведення слідчого експерименту дійсним обставинам проведеної слідчої дії протокол від 21.04.2020 не містить. Вказані захисником дані про те, що залучені поняті не розуміли обставин кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, не впливає на допустимість доказу. З огляду на положення чинного КПК України, процесуальна роль понятого, на думку колегії суддів, полягає у тому, що вінможе зіставити зміст протоколу слідчої (розшукової) дії з тим, що відбувалося в реальності, чим він гарантує те, що зміст протоколу відповідає діям слідчого. Таку ж гарантію можливо забезпечити і шляхом проведення відеозапису подій, що відображаються в протоколі, що і було дотримано слідчим у даному кримінальному провадженні.

Згідно даних висновку експерта № 23-3/146 від 13.04.2020, з урахуванням даних відеофайлу «19 _6226.MP4» та вихідних даних встановлено, що середня швидкість автомобіля, перед наїздом на пішоходів, становила 104,87 км/год ‡ 3,47 км/год.

Згідно даних висновку експерта № 12-1/2291 від 19.11.2020, швидкість руху автомобіля марки «Hyundai Equus» д.н.з. НОМЕР_2 не відповідала видимості дороги в напрямку руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Hyundai Equus», р.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2, п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля марки «Hyundai Equus», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8. убачається невідповідність вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України. Встановити експертним шляхом відповідність дій водія автомобіля «Hyundai Equus», р.н. НОМЕР_1 згідно п. 12.3 Правил дорожнього руху України не виявилось можливим, через велику різницю відстані та часу при встановленні видимості пішоходів на проїзній частині (4 сек, 3,5 сек, 3,0 сек, 2,5 сек, та 1,5 сек).

Згідно даних висновку експерта № 12-1/2915 від 21.01.2020, наїзд на пішоходів автомобілем Hyundai Equus д.н.з. НОМЕР_1 відбувся на проїзній частині автодороги «Київ-Знам'янка». В процесі наїзду з пішоходами контактувала ліва передня частина автомобіля марки Hyundai Equus д.н.з. НОМЕР_1.

Факт отримання ОСОБА_10 та ОСОБА_11. тілесних ушкоджень, внаслідок наїзду на них автомобілем «HYUNDAI EQUUS», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8., а також загибель ОСОБА_11. від отриманих тілесних ушкоджень, підтверджується даними висновків експертів № 97/Е від 09.04.2020; № 705 від 14.10.2019; № 236/Д/705тр від 15.11.2019; № 35к від 20.04.2020; лікарського свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 705.

Згідно даних лікарського свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 705 смерть ОСОБА_11. настала внаслідок поєднаної травми живота, тазу, лівого стегна.

Згідно даних висновку експертного дослідження № 705 від 14.10.2019, при судово-медичному досліджені трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: в ділянці нижніх кінцівок: садна на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна на межі середньої та верхньої третин, садна колінних суглобів, лівого гомілково-стопного суглобу та лівої стопи, на передній поверхні лівої гомілки у верхній половині, синець лівої підколінної ямки, відкритий перелом на межі середньої та верхньої третин лівої стегнової кістки на висоті 84см від підошов, крововиливи в мʼязах правого стегна у верхній половині по задній поверхні на висоті 63см та в м'язах задньої поверхні лівої гомілки на межі середньої та верхньої третин на висоті 33см від підошов; в ділянці тулуба: прямі переломи 2-9 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії та 5 ребра зліва по задньо-пахвовій лінії, перелом правої лобкової кістки, розрив лівого крижово-здухвинного з'єднання тазу з масивною гематомою та поширеним синцем ділянку тазу, передньої черевної стінки, зовнішніх статевих органів та стегон, розрив селезінки та 1000мл крові в черевній порожнині (згідно протоколу операції); в ділянці голови: садно лобної ділянки; в ділянці верхніх кінцівок: садна лівого ліктьового суглобу, закриті переломи обох кісток лівого передпліччя в середній третині. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок поєднаної травми живота, тазу, лівого стегна з розвитком шоку. Поєднана травма живота, тазу та лівого стегна відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, враховуючи їх характер і розташування, масивність, можливо при дорожньо-транспортній пригоді.

Експертне дослідження проведено на основі даних оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 9157 ЦРЛ Києво-Святошинського району та безпосереднього дослідження трупу ОСОБА_11., що на думку колегії суддів, спростовує доводи апеляційної скарги захисника про сумнів щодо достовірності отриманих даних встановлення причини смерті та ідентифікації особи загиблого. Доказів того, що експерту для дослідження було надано труп іншої особи, а не ОСОБА_11., стороною захисту не надано. Натомість твердження про недопустимість доказу є лише припущенням захисника, яке не знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Даними висновку експерта № 236/Д/705тр від 15.11.2019 підтверджуються викладені вище дані, викладені у висновку № 705 від 14.10.2019, однак крім того, додатково встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_11. утворились від дії тупих предметів, враховуючи їх характер і розташування, масивність, можливо при дорожньо-транспортній пригоді, а саме зіткненні транспортного засобу, що рухався, з пішоходом. Ушкодження у вигляді саден на внутрішні поверхні правого стегна в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна на межі середньої та верхньої третин, синець лівої підколінної ямки, морфологія країв відкритого перелому лівої стегнової кістки на висоті 84см від підошов, крововиливи в м'язах правого стегна у верхній половині та лівої гомілки на межі середньої та верхньої третин можуть вказувати, що під час первинного контакту потерпілий займав вертикальне або близьке до нього положення та був обернений лівою боковою поверхнею тіла до автомобіля. Характер реактивних змін в ушкоджених тканинах вказує, що від виникнення тілесних ушкоджень до смерті пройшло близько 12-24 годин.

Даними висновку комісійної експертизи №35/к від 20.04.2020, встановлено, що відповідно до даних судово-медичного дослідження трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: в ділянці нижніх кінцівок: садна на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна на межі середньої та верхньої третин, садна колінних суглобів, лівого гомілково-стопного суглобу та лівої стопи, на передній поверхні лівої гомілки у верхній половині, синець лівої підколінної ямки, відкритий перелом на межі середньої та верхньої третин лівої стегнової кістки на висоті 84см від підошов, крововиливи в м'язах правого стегна у верхній половині по задній поверхні на висоті 63см та в м'язах задньої поверхні лівої гомілки на межі середньої та верхньої третин на висоті 33ем від підошов; в ділянці тулуба: прямі переломи 2-9 ребер зліва по передньо-пахвовій лінії та 5 ребра зліва по задньо-пахвовій лінії, перелом правої лобкової кістки, розрив лівого крижово-здухвинного з'єднання тазу з масивною гематомою та поширеним синцем ділянки тазу, передньої черевної стінки, зовнішніх статевих органів та стегон, розрив селезінки та 1000мл крові в черевній порожнині (згідно протоколу операції); в ділянці голови: садно лобної ділянки; в ділянці верхніх кінцівок: садна лівого ліктьового суглобу, закриті переломи обох кісток лівого передпліччя в середній третині. Смерть ОСОБА_11. наступила внаслідок поєднаної травми живота, тазу, лівого стегна у вигляді розриву селезінки, перелому лобкової кістки та розриву крижово-здухвинного з'єднання тазу, відкритого перелому лівої стегнової кістки з розвитком шоку. Поєднана травма живота, тазу та лівого стегна відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, враховуючи їх характер і розташування, масивність, можливо при дорожньо-транспортній пригоді: зіткненні транспортного засобу, що рухався, з пішоходом. Ушкодження у вигляді саден на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна на межі середньої та верхньої третин, синець лівої підколінної ямки, морфологія країв відкритого перелому лівої стегнової кістки на висоті 84см від підошов, крововиливи в м'язах правого стегна у верхній половині та лівої гомілки на межі середньої та верхньої третин можуть вказувати, що під час первинного контакту потерпілий займав вертикальне або близьке до нього положення та був обернений лівою боковою поверхнею тіла до автомобіля. Характер реактивних змін в ушкоджених тканинах вказує, що від виникнення тілесних ушкоджень до смерті пройшло близько 12-24 годин. При судово-токсикологічному досліджені в крові трупа спирти та їх ізомери не виявлено. В історії хвороби є запис, що під час госпіталізації 15.09.19, о 04:59 драгер 6820 - 1,15%0.

Зазначена експертиза проведена на підставі постанови старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 від 24.02.2020. Медична документація для проведення вказаної експертизи отримана на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2020, тобто в належний процесуальний спосіб.

Даними висновку експерта №97/Е від 09.04.2020, підтверджується факт отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у виді: струсу головного мозку, забійної рани голови, а також забою м'яких тканин лівої кінцівки. Описані ушкодження утворились від дії тупого/их/ предмету/ів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров'я на термін не більше 6-ти, але меншу 21-го дня.

Стороною захисту в апеляційній скарзі не заперечується факт того, що ОСОБА_8. керував автомобілем «HYUNDAI EQUUS», д.н.з. НОМЕР_1, по автодорозі «Н-01 Київ - Знам'янка», в межах Обухівського (Києво-Святошинського) району Київської області, зі сторони м. Київ у напрямку м. Обухів та здійснив наїзд на пішоходів.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість ряду доказів колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, згідно даних рапортів ст. інспекторів Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15. від 15.09.2019 та ОСОБА_16. від ІНФОРМАЦІЯ_2, від оператора служби «102» надійшло повідомлення про те, що мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю пішоходів, які перебувають в лікарні, водій зник з місця пригоди.

Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.09.2019, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внесено 15.09.2019, о 09 год. 32 хв.

В подальшому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_11. помер в лікарні від травм, отриманих в результаті наїзду на нього автомобіля, слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17. обґрунтовано прийнято постанову від 16.09.2019про зміну правової кваліфікації з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України.

На думку колегії суддів, з огляду на викладене, підстав для внесення слідчим відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, у зв'язку зі смертю ОСОБА_11., як про це вказує захисник у своїй апеляційній скарзі немає. Огляд місця події проведено слідчим ІНФОРМАЦІЯ_2, в результаті якого у приміщенні реанімаційного відділення лікарні виявлено труп ОСОБА_11. Наявні відомості про попередню причину смерті ОСОБА_11. від тілесних ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди стали підставою для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено огляд місця події, а саме реанімаційне відділення ЦРЛ Києво-Святошинського району, яке знаходиться за адресою: м. Боярка, вул. Соборності, 51, в ході якого виявлено труп ОСОБА_11., що узгоджується з положеннями ст. 237 КПК України. Обов'язкова участь судово-медичного експерта або лікаря медичного закладу, передбачена законодавцем для такої слідчої дії, як огляд трупа, а не огляд місця події, в результаті якої виявлено труп.

Вказані вище докази узгоджуються між собою та в сукупності вказують про порушення ОСОБА_8. Правил дорожнього руху України. ОСОБА_8., керуючи автомобілем у темний час доби по автодорозі, що вимагає від водія більшої уваги до можливої зміни дорожньої обстановки, повинен був обрати для себе безпечну швидкість руху, яка б дозволила йому своєчасно зреагувати на можливе виникнення небезпеки чи перешкоди для руху, щоб мати змогу безпечно її уникнути, об'їхати чи зупинитись. Дані відеозапису з відеореєстратора з автомобіля ОСОБА_8. підтверджують можливість виявлення для нього, як для водія, пішоходів, які переходили дорогу по напрямку справа наліво відносно руху автомобіля. Неуважність ОСОБА_8. та не обрана ним безпечна швидкість руху автомобіля з урахуванням темного часу доби і дороги, по якій рухався обвинувачений, свідчить про порушення п. 1.5, 1.3, 2.3 «б», 2.10. п.п. а, г, д, 12.3, 12.2 ПДР України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої відбувся наїзд на двох пішоходів.

Факт того, що ОСОБА_8. відчув удар у передню ліву частину свого автомобіля підтверджується, в тому числі, його показаннями під час судового розгляду та даними слідчого експерименту від 21.04.2020, проведеного за його участю. Однак подальші показання про те, що він не думав, що наїхав на людей, з огляду на те, що чув як вони щось вигукували, обґрунтовано враховано судом як обраний спосіб захисту з метою уникнути кримінальну відповідальність за скоєне.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника судом вірно встановлені фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також залишення людей в небезпеці після скоєного на них наїзду. Докази, якими керувався суд під час постановлення обвинувального вироку узгоджуються між собою, зібрані у передбачений КПК України порядок.

Крім того, колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення підготовчого розгляду. З матеріалів судового провадження, під час підготовчого розгляду захист інтересів ОСОБА_8. забезпечено професійним адвокатом ОСОБА_18., повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001521 та ордером на надання правничої допомоги. Викладені апелянтом недоліки, які нібито були допущені під час досудового розслідування і перешкоджали, на його думку, призначенню справи до судового розгляду, однак не були заявлені захисником ОСОБА_18., могли бути зазначені стороною захисту і під час судового розгляду, та в подальшому враховані судом при прийнятті судового рішення.

Порушень КПК України, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку суду колегією суддів не встановлено.

Покарання ОСОБА_8. призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об'єктивно розглянуто позовну заяву представника позивача ОСОБА_7., подану в інтересах потерпілої ОСОБА_9., в тому числі на предмет дотримання вимог закону щодо змісту. Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, позовна заява містить обґрунтування вимог відшкодування моральної шкоди, з огляду на смерть ОСОБА_11., який був сином потерпілої, а також невідворотність наслідків від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8. Суд першої інстанції, дотримуючись принципу виваженості та балансу між інтересами цивільного позивача та відповідача обґрунтовано задовольнив цивільний позов частково.

Враховуючи викладене, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_8., як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6., доводи якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6. залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року, який ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 135; ч. 2 ст. 286 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1. ОСОБА_2 ОСОБА_3.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2285/2026

№ 369/5887/21

Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1.,

суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

за участю секретаря ОСОБА_4.,

прокурора ОСОБА_5.,

захисника ОСОБА_6.,

представника потерпілого ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с. Колодисте Уманського р-ну Черкаської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; який проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135; ч. 2 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6. залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2025 року, який ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 135; ч. 2 ст. 286 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 23 березня 2026 року о 15 годині.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1. ОСОБА_2 ОСОБА_3.