Справа № 588/461/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. м. Охтирка

Колегія суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Охтирка заяву захисника про відвід головуючої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 27 грудня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України,

УСТАНОВИЛА:

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області з 11 квітня 2025 року перебуває вказаний обвинувальний акт.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11 квітня 2025 року визначено головуючу суддю ОСОБА_1 та суддів колегії: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 /Т. 1 а.с. 82/.

Під час судового розгляду в судовому засіданні 01 квітня 2026 року перед допитом обвинуваченого адвокатом ОСОБА_10 було заявлено відвід головуючої судді ОСОБА_1 з таких підстав. Захисник вважає, що головуючою суддею в судовому засіданні, що мало місце 24 березня 2026 року, було висловлено тезу, що свідчить про глибоку упередженість та зацікавленість в розгляді цього кримінального правопорушення, фундаментальних засад кримінального судочинства, чим було порушено право на захист та здійснення психологічного тиску на обвинуваченого, а саме після задоволення клопотання захисника відкласти судовий розгляд в зв`язку з необхідністю конфіденційної зустрічі з обвинуваченим, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , з`ясовуючи думку обвинуваченого, який пояснив, що злочину не вчиняв та заперечує проти клопотання прокурора, суддя висловилась, що думала про необхідність зустрітися з захисником, щоб поміняти свою позицію та визнати винуватість, а якщо позиція не змінилася, яка необхідність зустрічатися. Вважає, що цими словами суддя допустила умисне істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливлює реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків / ст. 7 КПК України/, порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, права на доступ до правосуддя, принцип диспозитивності.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заяву захисника підтримав

Прокурор в судовому засіданні проти заяви про відвід судді заперечив, вважає, що захисник зловживає своїми процесуальними правами та умисно затягує час судового розгляду, вказав, що суддя діяла в межах своєї компетенції та з`ясовувала думку обвинуваченого в ході розгляду клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисником не вказані підстави відповідно до норм КПК про відвід судді.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора.

Дослідивши матеріали кримінального провадження /в межах заявленого відводу судді/, враховуючи думку учасників кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Підстави для відводу (самовідводу) судді у кримінальному провадженні визначені у статтях 75 та 76 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1/ якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2/ якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3/ якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4/ за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5/ у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Окрім того, частиною 1 статті 76 КПК визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, згідно з частиною 4 статті 80 КПК, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, оскільки «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Захисник свою вимогу про відвід головуючої судді обґрунтовує виключно на його суб`єктивних припущеннях.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі № 826/11409/17, де зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 27 грудня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України, надійшов до Охтирського міськрайонного суду Сумської області 11 квітня 2025 року. Захист обвинувачено здійснює адвокат ОСОБА_10 .

За час розгляду цього кримінального провадження адвокатом обвинуваченого ОСОБА_10 були заявлені клопотання про відкладення судового розгляду 12 травня 2025 року в зв`язку з перебування у відпустці / Т. 1 а.с. 187/, 11 серпня 2025 року в зв`язку з перебуванням на лікарняному, документи, що підтверджують цю обставину, не надано / Т. 2 а.с. 1/, 22 вересня 2025 року за сімейними обставинами, документи, що підтверджують цю обставину, не надано / Т. 2 а.с. 116/, 07 січня 2026 року в зв`язку з перебуванням на лікарняному, документи, що підтверджують цю обставину, не надано / Т. 2 а.с. 245/, 18 лютого 2026 року за сімейними обставинами, документи, що підтверджують цю обставину, не надано / Т. 3 а.с. 48/, що призвело до затягування судового розгляду.

В судовому засіданні 24 березня 2026 року в судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 приймав участь в режимі відео конференції та, знаючи, що судом було заплановано на попередньому засіданні допит обвинуваченого, про що його було повідомлено, він заявив клопотання про відкладення судового розгляду, мотивувавши необхідністю зустрітися з обвинуваченим в умовах СІЗО, хоча в нього було достатньо часу для цього.

Колегією суддів було задоволено це клопотання після з`ясування думки всіх учасників кримінального провадження, тобто права обвинуваченого на захист порушено не було.

Тому доводи захисника у заяві про відвід є надуманими, вислів судді було перекручено з метою подальшого затягування судового розгляду, що судом розцінено як зловживання процесуальними правами.

Отже, аргументи, якими захисник мотивує свою заяву про відвід судді, не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених законом, які б свідчили про особисту упередженість судді ОСОБА_1 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а колегія суддів під час розгляду заяви таких обставин також не встановила.

З огляду на викладене, заявлений відвід містить оціночні судження та не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу головуючої судді, передбачених законом, а тому підстав для задоволення відводу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 75, 80-81 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви захисника про відвід головуючої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 .

Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає, набуває чинності після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 02 квітня 2026 року о 13-00 год.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3