УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420 240 110 000 002 12 від 09.09.2024,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор першого відділу першого управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням у кримінальному провадженні № 420 240 110 000 002 12 від 09.09.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438 КК України про накладення арешту на нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272, прапор - Сирійська Арабська Республіка), заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ним у будь-який спосіб.

На обґрунтування клопотання прокурором значено, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 240 110 000 002 12 від 09.09.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні досліджуються обставини пособництва невстановленими особами військово-політичному керівництву РФ у веденні агресивної війни проти України, шляхом експорту російських нафти та нафтопродуктів в обхід міжнародних санкцій з використанням танкерів «тіньового флоту» та подальшого використання отриманих коштів для фінансування агресивної війни.

Установлено, що основними російськими компаніями, які здійснюють видобуток, переробку та експорт нафти є (мовою оригіналу): «ПАО «НК «РОСНЕФТЬ», «ПАО «ЛУКОЙЛ», «ПАО «ГАЗПРОМНЕФТЬ», «ПАО «СУРГУТНЕФТЕГАЗ», «ПАО «ТАТНЕФТЬ».

Досудовим розслідуванням встановлено, що основними портами на території РФ, з яких здійснюється експорт нафти танкерами «тіньового флоту» є: у Чорному морі: Новоросійський морський торговий порт, порт Кавказ, Туапсинский Морський торговий порт; у Балтійському морі: Приморський торговий порт, морський порт Санкт-Петербург, порт Усть-Луга; у Тихоокеанському басейні: Восточний порт (нафтовий термінал «Козьміно»), Ванінський морський торговий порт (нафтового термінал «ООО «Трансбункер Ванино»; у Арктичному басейні: Мурманський морський торговий порт.

При цьому, найбільшими імпортерами російських нафти та нафтопродуктів є компанії з Китайської Народної Республіки, Республіки Індія, країн Перської затоки та Африки, зокрема: Black Pearl Energy Trading LLC (ОАЕ), Conmar Maritime DMCC (ОАЕ), Conrad Management Company LLC FZ (ОАЕ), Lule One Services Inc (Ліберія), Lathyrus Shipping Company (Ліберія), International Marine Management FZE (ОАЕ), Fulda Shipping Co (Ліберія), Arctos Shipping And Trade DMCC (ОАЕ), Demex Trading Limited DMCC (ОАЕ), Eterra Crude Oil Abroad Trading LLC (ОАЕ), Guron Trading Limited (КНР), Marion Commodity DMCC (ОАЕ), Marsa Energy Trading DMCC (ОАЕ), Pratum Oil Trading LLC (ОАЕ), Sunrise X Trading Co Limited (КНР), Zion Trade Limited (КНР) та інші.

Більша частина експортованих РФ протягом 2024 року нафти та нафтопродуктів доставлялися танкерами «тіньового флоту» до наступних портів: в Китайській Народній Республіці: порт Хойчжоу, порт Циньчжоу, порт Чжоучань порт Тяньцзинь, порт Річжао, порт Гулей, порт Нінгбо, порт Ляньюнган, порт Тіанжин, порт Лункоу, порт Дунінг, порт Циндао, порт Дунцзякоу, порт Шуйдун; в Індії: порт Вадінар, порт Сікка, порт Джамнагар, порт Мундра, порт Парадіп; в Арабській Республіці Єгипет: порт Саїд, порт Суец.

З метою обходу міжнародних санкцій при експорті нафти з РФ, невстановленими особами залучено близько 1200 нафтових танкерів (наразі ідентифіковано 747), які перебувають під прапорами різних держав та формують так званий «тіньовий танкерний флот» РФ. До вказаних суден, їх власників та суднових агентів протягом 2024-2026 років Урядами США, Великої Британії, Європейського Союзу, України застосовані обмежувальні санкції.

Належність нафтових танкерів до «тіньового флоту» РФ зумовлюється обставинами перевезення ними російських нафти та нафтопродуктів, експортерами яких є російські компанії (мовою оригіналу): ПАО «РОСНЕФТЬ», ПАО «ЛУКОЙЛ», ПАО «ГАЗПРОМНЕФТЬ», ПАО «СУРГУТНЕФТЕГАЗ», ПАО «ТАТНЕФТЬ» (до вказаних компаній Урядами США, Великої Британії, Європейським Союзом, Україною застосовані економічні заходи (санкції) з метою послаблення енергетичного сектору та обмеження здатності Російської Федерації фінансувати агресивну війну). Крім того, нафтові танкери, що належать до «тіньового флоту» РФ, постійно змінюють державу прапора, використовують підміну прапора, приховують реального власника та оператора, що свідчить про спроби уникнути санкційного контролю, ускладнити відстеження історії судна, приховати зв`язок із РФ і підсанкційними структурами та компаніями.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2024 року РФ за допомогою «тіньового танкерного флоту» експортовано близько 372,4 млн тон сирої нафти, що складає близько 90% експорту нафти з РФ.

Згідно матеріалів кримінального провадження, до перевезення російських нафти та нафтопродуктів залучено нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272, прапор - Сирійська Арабська Республіка, підміна), зареєстрованим власником якого є компанія JIN HUI SHIPPING LIMITED, ІМО: , Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake island, Majuro, REpablic of the Marshall Islands, оператором - компанія SEASAFE SHIPPING COMPANY LIMITED, ІМО: 6415135, Room 1305, Qingdao International Shipping Center, 66, Lianyungang Lu, Shibei Qu, Qingdao, Shandong, China.

До вказаного нафтового танкеру застосовано обмежувальні економічні заходи (санкції) Європейським Союзом, Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії, Швейцарією та Україною (указ Президента України № 121/2026 від 12.02.2026), у зв`язку з веденням агресивної війни РФ проти України.

Крім того, встановлено, що нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272) 16.01.2026 здійснив захід до порту Усть-Луга (РФ) та після завантаження нафтопродуктами, 17.01.2026 вийшов з порту Усть-Луга (РФ) з вантажем дизельного пального до порту Aliaga (Туреччина).

Відповідно до повідомлення пресс-служби Шведської берегової охорони (https://www.facebook.com/62788/posts/593001/?rdid=3Hs2rD4CJwsoTzj3#), берегова охорона та поліція Королівства Швеція затримали судно «JIN HUI», яке підозрюють у належності до російського «тіньового флоту». Затримання відбулося у шведських водах 03.05.2026 близько 14:00, коли судно прямувало до Балтійського моря.

Отже, наявні підстави вважати, що невстановлені особи залучивши нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272), реалізуючи рішення представників вищого політичного керівництва держави-агресора щодо експорту російських нафти та нафтопродуктів в обхід міжнародних санкцій, сприяють використанню отриманих коштів від експорту російських нафти та нафтопродуктів для фінансування ведення РФ агресивної війни проти України.

При цьому, встановлено, що нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272) використаний для експорту російської нафти в обхід міжнародних санкцій, а кошти, отримані від експорту російської нафти, що перевозилася вказаним танкером, шляхом сплати російськими нафтовими компаніями податків, зборів та інших обов`язкових платежів до федерального бюджету РФ використані для фінансування ведення РФ агресивної війни проти України.

04.05.2026 постановою слідчого у кримінальному провадженні від 04.05.2026 нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000212 від 09.09.2024, оскільки він є знаряддям кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272), з метою забезпечення збереження його як речового доказу, оскільки є висока вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, чи передачі такого майна .

Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, майно на яке прокурор просив накласти арешт підпадає під ознаки ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речового доказу, і воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вказане майно може бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведене вважаю, що надані прокурором матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання першого відділу першого управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на нафтовий танкер «JIN HUI» (ІМО 9430272, прапор - Сирійська Арабська Республіка), заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: