У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вінниці, проживаючої в АДРЕСА_1 , одруженої, непрацюючої, раніше не судимої, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 11.03.2026, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

також за участі сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На початку вказаної збройної агресії рф, на території України введено відповідні правові режими, які обмежують конституційні права і свободи людини, в тому числі обмеження конституційних прав громадян України, щодо обмеження перетину державного кордону України та не можливості виїзду за межі держави особам чоловічої статі призовного віку (18-60 років).

За вказаних обставин, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступила у злочину змову із невстановленими на даний час особами щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, будучи обізнаною про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років за межі України, за попередньою змовою, за грошову винагороду, сприяла у незаконному переправленні громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 через державний кордон України до Республіки Молдова поза пунктами пропуску.

З метою, реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 разом із чоловіком ОСОБА_8 біля 21:00 год. 20.03.2026 на автомобілі марки «Renault» моделі «Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 прибула до будинку АДРЕСА_2 де за попередньою вказівкою невстановлених осіб на них очікував ОСОБА_7 який сів до автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 поїхали автомобільною дорогою М-05 в напрямку міста Одеса, Одеської області, при цьому, ОСОБА_4 активно надавала поради, яким чином перетнути Державний кордон України, але поблизу АЗС «AISTOIL», в селі Старі Маяки Березівського району Одеської області де мали зустріти інших співучасників кримінального правопорушення для продовження організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, але була викрита та затримана працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та працівниками поліції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - тобто у незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий у клопотанні, яке погоджено прокурором, зазначає, що є всі підстави застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з обґрунтованою підозрою його у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Позиція учасників.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_3 просили суд задовольнити клопотання.

Підозрювана ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 просили застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт у зв`язку з тим, що вона раніше не судима, одружена, має постійне місце проживання та є матір`ю ОСОБА_10 , 2013 року народження. На підтвердження чого надали в судовому засіданні відповідні документи.

Мотиви суду.

21.03.2026 о 04:35 ОСОБА_4 була затримана в порядку ст.208 КПК України

21.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується доказами: витягом з ЄРДР № 0000101 від 11.03.2026; рапортами інспектора чергового ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області; повідомленням Державної прикордонної служби України про виявлення ознак кримінального правопорушення; рапортом оперуповноваженого УМП ГУНП у Вінницькій області; протоколами допиту свідків; актом огляду інтернет ресурсу багатоплатформового месенджеру Телеграм; протоколом огляду місця події.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують, що підозра обґрунтована.

Крім того, слідчим у судовому засіданні вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що в контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування іншого запобіжного заходу.

Оскільки слідчим не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваної ОСОБА_4 саме виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Враховуючи, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання її винуватою у вчинені злочину у якому вона підозрюється, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років, її вік та стан здоров`я, вона одружена, являється матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом з нею, офіційно не працює, не судима, перебувала на утриманні чоловіка, який являється військовослужбовцем ЗСУ, має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, де постійно проживає, слідчий суддя вважає, що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, оскільки слідчим не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає та наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Тому, слідчий суддя вважає, що нічний домашній арешт з покладенням на підозрювану певних обов`язків цілком здатен забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Керуючись ст. ст. 178, 193, 194, 196, 197,202, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

Клопотання органу досудового розслідування задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 22:00 до 06:00 наступної доби, строком на два місяці, тобто до 22.05.2026 включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчих СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, прокурора, суду за вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Роз`яснити підозрюваному, що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою, та роз`яснити також, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11