Єдиний унікальний номер 317/460/26
Провадження № 1-кп/317/280/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритомусудовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000741 від 03.12.2025 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000741 від 03.12.2025 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Клопотання обґрунтоване тим, що розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, перебуваючи на свободі, обвинувачений може незаконно, як самостійно, так і за допомогою інших осіб перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у кримінальному провадженні, надавати цим особам поради, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою створення йому алібі, тим самим перешкоджати встановленню істини у справі. Існує вірогідність впливу на свідків, зокрема перешкоджання прибуттю свідків до слідчого, прокурора, суду.

На переконання прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Просив урахувати, що обвинувачений раніше не судимий, кається, сприяв розслідуванню. Статус ВПО не вказує на те, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника. На питання суду зазначив, що він не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно на час затримання не був працевлаштований, на час затримання в селищі Кушугум він проживав близько місяця, до цього проживав на тимчасово окупованій території.

Обговоривши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченимст. 177 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04.12.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому слідчим суддею Запорізького районного суду Запорізької області був продовжений.

Наразі строк дії запобіжного заходу закінчується, а кримінальне провадження ще не розглянуто. У кримінальному провадженні не досліджено письмові докази, не допитані потерпілий, свідки, обвинувачений.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, враховуючи, що підстави для обрання запобіжного заходу, визначені слідчим суддею дотепер не відпали, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше у силу ст. 89 КК України не судимий, не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, не одружений, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати свідків, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ступінь тяжкості можливого покарання може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Він не має міцних соціальних зв`язків, що додатково засвідчує відсутність стримуючого фактору задля переховування обвинуваченого від суду.

На переконання суду обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід наразі сприяє нівелюванню існуючих ризиків, що неможливо забезпечити більш м`якими запобіжними заходами.

Водночас, суд вважає недоведеними ризики, передбачені п.2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування щодо даних ризиків.

Разом з тим, констатація недоведеності цих ризиків на теперішній часне впливає на остаточне рішення суду щодо необхідності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави.

Обставини, на які послався захисник при розгляді клопотання судом оцінені у нарадчій кімнаті, проте вони, на переконання суду, не є достатніми стримуючими факторами для ОСОБА_4 , відтак не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177, 182, 183 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити у повному обсязі.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів включно до 01травня 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1