Справа №766/2274/23
н/п 1-кп/766/1541/26
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

23.03.2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар: ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001181 від 27.06.2023 року, за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Гречанівка, Снігурівського району, Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 від 27.07.2023 року, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 від 31.07.2023 року, справу призначено до судового розгляду. Строк тримання під вартою продовжено по 28.09.2023 року включно.

Останній раз строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2026 року до 29.03.2026 року (включно).

В судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки такий закінчується 29.03.2026 року. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу, не зменшились.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_7 , та його захисник ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання, вважали, що ризики заявлені прокурором необґрунтовані та не відповідають обставинам справи.

Суд, заслухавши обґрунтування прокурора в підтримку заявленого клопотання, думку представника потерпілого, заперечення захисника та обвинуваченого, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід необхідно продовжити з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, відтак жодних порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка); ч. 1 ст. 111-2 КК України, пособництво державі-агресору: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким умисним злочином.

Вирішуючи заявлені клопотання, суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

У клопотанні прокурором заявлено ризики зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Під час розгляду зазначеного клопотання про обрання запобіжного заходу, встановлено що заявлені прокурором ризики які виправдовують продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу мають місце.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 1 ст. 111-2 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої та у вчиненні тяжкого злочину (ч. 5 ст. 185 КК України), є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду. Тобто суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні зазначеного ризику прокурором. Окрім того, останній на теперішній час офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних зав`язків, які б могли його стримувати від спроб переховуватися, що також дає обґрунтовані підстави наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений, не будучи обмеженим у спілкуванні із особами, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких він обвинувачується, може здійснювати на них вплив, зокрема, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Окрім того, прокурором доведено наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_7 оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину, спрямованого проти національної безпеки України, а тому перебуваючи на волі, в умовах триваючої збройної агресії рф проти України, існує ризик продовження злочинної діяльності.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

З огляду на положення ч. 3 ст. 199 КПК України, вирішуючи вказане питання, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У справі відсутні дані про те, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню ним у місці попереднього ув`язнення.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого не спростовують доводів прокурора, не перевищують суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підстав вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід судом не встановлено, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом - до 21.05.2026 року включно.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178, 199, 331, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжити до 21.05.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, прокурором, захисником шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, представнику потерпілого, захиснику до відома та направити начальнику ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.

Повний текст ухвали буде оголошено 23.03.2026 року о 16 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8

ОСОБА_3