ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , до 17 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , до 17 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави. Мотивуючи вказане рішення суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, або у разі альтернативи визначити заставу у розмірі 150 000 грн. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей та постійне місце проживання. Зазначає, що ОСОБА_6 не переховувався з 2022 по 2024 рік, а проходив службу в лавах ЗСУ. Вважає, що доказів спроби перетину кордону 27.02.2024 року матеріали кримінального провадження не містять. Наголошує, що ризик впливу на опікуна ОСОБА_7 та малолітнього сина, є надуманим, оскільки за час перебування ОСОБА_6 на волі та військової служби не було зафіксовано жодного факту чи спроби впливу, погроз або тиску на цих осіб, а тому суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 страждає на хронічні захворювання, які з кожним днем перебування під вартою погіршують стан його здоров`я.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Від захисника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 17.05.2026 року включно,без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому обвинувачений, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду.

Також, 27.02.2024 року ОСОБА_6 намагався перетнути державний кордон України через ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 повторно буде намагатись перетнути кордон України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що додатково вказує на доведеність ризику переховуватися від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, щодо впливу обвинуваченим ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні, якими є малолітній син вбитої ОСОБА_8 , 2014 року народження, який в силу свого малолітнього віку може піддаватись впливу з боку вітчима, до свідка ОСОБА_7 , який є опікуном малолітніх дітей обвинуваченого, може бути застосовано насильство, з метою зміни показань наданих під час судового засідання.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний триманням під вартою, не є слушними, оскільки обмеження права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодній інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника про можливість визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги адвоката про необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави у розмірі 150000 грн., не є слушними, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в умисному вбивстві, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість не визначати заставу обвинуваченій по даному кримінальному провадженню.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: