Справа №705/592/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду оскільки наданий суду обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору, внесення подання для визначення підсудності немає.

У підготовчому засіданні обвинувачені, їх захисники та представник потерпілого проти призначення судового розгляду не заперечували, але обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили суд розгляд справи проводити у закритому судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Судом встановлено, що угода сторонами не укладалась, підстави для закриття кримінального провадження, зокрема передбачені п. п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутні.

Обвинувальний акт надійшов за правилами підсудності, містить відомості, передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до акту додані визначені кримінальним процесуальним законодавством додатки, а саме реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому підстав для повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до такого розгляду.

За змістом ч. 2 ст. 315 КПК України суд, з метою підготовки до судового розгляду, визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів.

Відповідно до ст.316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

За вказаних обставин суд вважає, що є достатньо підстав для призначення судового розгляду даного кримінального провадження.

При суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 про призначення розгляду справи у закритому судовому засіданні.

Так, згідно з ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Рішення про необхідність проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини має бути викладено у вмотивованій ухвалі і допускається лише у чітко обмежених випадках.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

Суд вважає посилання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 щодо необхідності проведення закритого судового засідання, у зв`язку із можливим розголошенням даних про озброєння та особистий склад військової частини, безпідставним, оскільки вважає, що дані за вказаним кримінальним провадженням не призведуть до загрози національної безпеки та може розглядатися у відкритому судовому засіданні із забезпеченням під час судового розгляду кримінального провадження повного фіксування судового засідання за допомогою звуко та відеозаписувального технічного засобу.

Також прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та в обґрунтування зазначив, що з моменту обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, враховуючи його поведінку після вчинення злочину та перебування у розшуку, а також його вік та можливість вільного перетинання кордону України. Також обвинувачений може знищити, приховати або спотворити документи, які і подальшому будуть використані як доказ вчинення кримінального правопорушення і матимуть істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених з метою зміни їх показів на його користь та вчинити інший злочин, беручи до уваги обставини інкримінованих йому злочинних дій, у зв`язку з чим його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена лише запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_4 , оскільки зазначені прокурором ризики вважає безпідставними та необґрунтованими. Так, посилання прокурора на той факт, що останній перебував у розшуку сам по собі не може свідчити про намір переховуватися від суду. Щодо ризику покинути територію країни, то суд може зобов`язати ОСОБА_4 здати закордонний паспорт. Можливість впливу на свідків та інших обвинувачених, а також продовження вчинення нових кримінальних правопорушень є лише припущеннями прокурора. У зв`язку з чим просить суд змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт, що на його думку забезпечить належну поведінку ОСОБА_4 . Крім того, у разі задоволення клопотання прокурора, просив суд зменшити раніше визначений роз мір застави, оскільки він є неспівмірним із розміром інкримінованої його підзахисному завданої шкоди, а також надто завищеним, враховуючи матеріальний стан останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження йому строку тримання під вартою, просив суд взяти до уваги стан його здоров`я, а саме перенесений ним гіпертонічний криз, наявність астми, що потребує лікування. Запевнив, що наміру ухилятися не мав та не має, також не буде впливати на свідків чи інших обвинувачених. Крім того, підтримав позицію свого захисника щодо недоведеності зазначених прокурором ризиків та зазначив, що визначений йому розмір застави є занадто великим адже він не має таких фінансових можливостей.

Інші учасники судового розгляду покладалися на думку суду.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов такого висновку.

В судому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.10.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням ряду обов`язків, у разі сплати застави. Такий строк був неодноразово продовжений слідчим суддею, востаннє 06.01.2026 до 06.03.2026 включно, без зменшення розміру визначеної раніше застави.

У відповідності до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право продовжити запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

У відповідності до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

На час розгляду клопотання у кримінальному провадженні судовий розгляд не розпочатий та до закінчення строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 завершений не буде з об`єктивних причин.

На думку суду, ризик переховування обвинуваченого від суду досі є реальним з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та суворість можливого покарання, враховуючи високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєний в умовах введеного в Україні воєнного стану саме військовослужбовцем, за домовленості з іншими особами, передбаченого санкціями ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 410 КК України, які відноситься до особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що може спонукати обвинуваченого вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду і таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, який отримавши повідомлення про підозру та виклик до суду, проігнорував їх, та був, після оголошення в розшук, затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Також, продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на судовий розгляд.

Так, оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілих, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Не зменшився ризик вчинення іншого кримінального правопорушення з урахуванням можливості подальшої оренди тих самих належних обвинуваченому приміщень на території військової частини та спілкування з військовослужбовцями, які мають доступ до паливно-мастильних матеріалів військової частини. Також прокурором доведено, що не зменшився та продовжує існувати ризик знищення, приховування або спотворення документів, оскільки наявні матеріали іншого виділеного кримінального провадження, в межах якого продовжується є необхідність проведення процесуальних дій щодо відшукання додаткових документів та інших доказів.

Даних про зменшення чи відсутність ризиків, які б свідчили про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом враховується, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та не доведено обвинуваченим.

Також, як відповідний ризик суд враховує також збройну агресію рф та запровадження воєнного стану в Україні, дія якого триває до 04.05.2026.

Отже, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

В судовому засіданні не встановлено даних про зменшення чи відсутність ризиків, а також про наявність достатніх стримуючих факторів для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також судом враховується, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, матеріали клопотання не містять та доказів наявності таких обставин стороною захисту не надано.

Суд також не бере до уваги посилання захисника на недоведеність наявності ризиків, як підстав для відмови у продовженні строку тримання під вартою, оскільки вказані обставини не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також були досліджені при обранні йому міри запобіжного заходу та неодноразовому продовженні строку тримання під вартою.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на погіршення стану його здоров`я та, що, на його думку, перешкоджає подальшому утриманню його під вартою, то суд не вважає такі обставини підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, то оскільки доказів загрози здоров`ю чи життю ОСОБА_4 стороною захисту не надано. При цьому, обвинувачений не позбавлений можливості отримувати лікування та необхідну медичну допомогу в установі за місцем тримання під вартою, тому в даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, а тому тримання обвинуваченого під вартою є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, суд враховує те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1122 від 21 листопада 2012 року затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, за яким визначеним особам безперешкодно надається медична допомога в закладах охорони здоров`я за специфікою захворювання за встановленим порядком, їх доправлення до них та госпіталізація, тому стан здоров`я обвинуваченого не може бути визначальним для можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, що відповідає тяжкості вчинених злочинів, оскільки не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, на 05 березня 2026 року о 10 год. 30 хв. в залі судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області за адресою: вул. Кизила Андрія, 18 м. Умань Черкаської області.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, в яке викликати прокурора, обвинувачених, захисників, представника потерпілого та свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме до 25 квітня 2026 року включно.

Залишити без змін визначений обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави триста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті дорівнює 908 400 гривень 00 копійок.

Залишити без змін визначені процесуальні обов`язки, покладені на ОСОБА_4 у разі звільнення його з-під варти в зв`язку з внесенням застави, на строк 2 місяці, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Умані Черкаської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , які обіймають посади водіїв, а також з військовослужбовцями, на яких посадовими обов`язками покладено вирішення питань щодо отримання, видачі, обліку ПММ у даній військовій частині.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1