Справа № 296/5622/26
УХВАЛА

Іменем України

арешт майна

12 травня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024, за ознаками ч. 4, 5 ст. 191, ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.05.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024, за ч. 4, 5 ст. 191, ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000727 від 04.10.2024, за . ч. 4, 5 ст. 191, ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом, що службові особи окремих закладів професійно-технічної освіти Житомирської області могли заволодіти бюджетними коштами шляхом фіктивного зарахування осіб на навчання та працевлаштування їх на педагогічні посади з подальшим нарахуванням і виплатою стипендій та заробітної плати. При цьому такі особи фактично не навчались та не виконували посадових обов`язків.

Зокрема, службові особи Професійного коледжу індустрії краси і технологій м. Житомира упродовж 20222024 років працевлаштовували чоловіків призовного віку на посади педагогічних працівників та майстрів виробничого навчання, усвідомлюючи, що останні фактично не працюватимуть. Водночас оформлені документи використовувались для отримання відстрочки від мобілізації.

22.04.2026 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/4730/26) продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні до 25.08.2026.

07.05.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/4943/26 від 23.04.2026 було проведено обшук житла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено:

-довідку №2/5/429 від 07.02.2025 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №643 від 04.11.2024 про місце роботи ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №405 від 08.07.2024 про місце роботи ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №2/22/324 від 09.11.2024 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №2/4261 від 21.08.2024 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 арк.,

07.05.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024, за ч. 4, 5 ст. 191, ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

08.05.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, та його задоволення.

Власник майна в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання шляхом направлення телефонограми, що відповідає ст. 135 КПК України.

Неявка належно повідомлених осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося в силу положень ч.4 ст.107 КПК України.

Розглянувши клопотання по суті, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000727 від 04.10.2024, за ч. ч. 4, 5 ст. 191, ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом, що службові особи окремих закладів професійно-технічної освіти Житомирської області могли заволодіти бюджетними коштами шляхом фіктивного зарахування осіб на навчання та працевлаштування їх на педагогічні посади з подальшим нарахуванням і виплатою стипендій та заробітної плати. При цьому такі особи фактично не навчались та не виконували посадових обов`язків.

Зокрема, службові особи Професійного коледжу індустрії краси і технологій м. Житомира упродовж 20222024 років працевлаштовували чоловіків призовного віку на посади педагогічних працівників та майстрів виробничого навчання, усвідомлюючи, що останні фактично не працюватимуть. Водночас оформлені документи використовувались для отримання відстрочки від мобілізації.

22.04.2026 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира справа №296/4730/26 продовжено строк досудового розслідування до 25.08.2026.

07.05.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/4943/26 від 23.04.2026 було проведено обшук житла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено:

-довідку №2/5/429 від 07.02.2025 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №643 від 04.11.2024 про місце роботи ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №405 від 08.07.2024 про місце роботи ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №2/22/324 від 09.11.2024 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку №2/4261 від 21.08.2024 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 арк.,

07.05.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024, за ч. ч. 4, 5 ст. 191, ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Наразі ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні

08.05.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя під час розгляду цього клопотання має встановити лише чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу у кримінальному провадженні . При цьому слідчий суддя не уповноважений надавати оцінку чи наявний склад кримінальних правопорушень за ч. 4, 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ст. 336 КК України.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні, оскільки воно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024 за ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ст. 336 КК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024 задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 07.05.2026, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000727 від 04.10.2024, а саме :

-довідку №2/5/429 від 07.02.2025 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 аркуші;

-довідку №643 від 04.11.2024 про місце роботи ОСОБА_5 на 1 аркуші;

-довідку №405 від 08.07.2024 про місце роботи ОСОБА_5 на 1 аркуші;

-довідку №2/22/324 від 09.11.2024 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 аркуші;

-довідку №2/4261 від 21.08.2024 про надання відстрочки ОСОБА_5 на 1 аркуші;

заборонивши відчуження, користування та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1