Справа №613/745/24 Провадження № 1-кп/613/46/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0001278 від 05 листопада 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого чотирьох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , без застосування електронного засобу контролю строком на 2 місяці, оскільки, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився. Прохала покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, крім того внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 заподіяно тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, і враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. Таким чином, вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, однак, прохав у разі ухвалення рішення щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зменшити час такого арешту, у зв`язку з працевлаштуванням останнього.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 підтримали захисника обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що 13 лютого 2026 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до 13 квітня 2026 року включно , заборонивши у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20 травня 2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26.07.2001).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи що ризики передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжуються існувати, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, те що він раніше не судимий, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, є неможливим, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на 2 місяці, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має місце проживання, на його утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також враховуючи, що ОСОБА_6 , згідно довідки про підтвердження місця роботи № 4 від 09 квітня 2026 року, працює трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ФГ «МИ», суд вважає за необхідне продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, з урахуванням соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності на утриманні неповнолітніх дітей, місця постійного проживання та працевлаштування, суд вважає за можливе зменшити час домашнього арешту, встановивши заборону ОСОБА_6 у період часу з 00.00 год. до 05.00 год. залишати житло.

Керуючись ст. ст. 331, 371- 372, 492 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 00.00 год. до 05.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 2 місяці, тобто до 10 червня 2026 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ