Справа № 127/9726/26
Провадження № 1-кс/127/3891/26
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

користувача (власника) майна: ОСОБА_4 , її захисника: адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0005025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.03.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон IРhone XR ІМЕІ: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0005025 від 19.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.

23.03.2026, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає заступник начальника управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області ОСОБА_4 , під час проведення якого виявлено та вилучено вищевказане майно, яке являється речовими доказами у кримінальному провадженні, а відтак таке майно, на думку прокурора, підлягає арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, за викладених в ньому обставин, просив клопотання задовольнити.

Користувач майна ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 в письмових запереченнях та в судовому засіданні заперечували щодо задоволення поданого клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, посилаючись на те, що вилучені кошти не є предметом злочину в розумінні статті 98 КПК України та не мають очевидного доказового значення у кримінальному провадженні, не є набутими злочинним шляхом та не містять інформації, щодо можливої протиправної поведінки ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_4 не являється підозрюваної у даному кримінальному провадженні, а докази її причетності до кримінального правопорушення слідчому судді не надано. Разом з тим, вилучені кошти не належать ОСОБА_4 , а належать її матері.

В судовому засіданні, в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка суду пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_4 , проживає окремо в селі. Свідок пояснила, що кошти, які були вилучені 23.03.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в її доньки не належать ОСОБА_4 , а належать їй - ОСОБА_7 та були передані на зберігання своїй доньці.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0005025, заслухавши думку прокурора, пояснення користувача майна та її захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0005025 від 19.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, організували злочинну схему видачі фальсифікованих фітосанітарних сертифікатів суб`єктам господарської діяльності.

Діючи, всупереч Методам інспектування, огляду, у тому числі відбору зразків, та проведення фітосанітарної експертизи (аналізів) затвердженим Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 22.02.2021 № 343 актів про проведення фітосанітарних процедур та фітосанітарних сертифікатів, до яких внесені завідомо неправдиві відомості щодо фактів інспектування та відбору зразків та проведення фітосанітарної експертизи (аналізів) на продукцію рослинного походження, яка експортується з України, маючи у зв`язку з виконанням службових обов`язків право доступу до інформаційної автоматизованої системи Phytosanitary Inspection System (PHIS), порядок ведення якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України за №1177 від 15.11.2019, зловживаючи правом доступу до вказаної інформаційної автоматизованої системи та використовуючи надані їм можливості для вчинення заборонених законом дій, вчинили наступні неправомірні дії:

- складання та видача завідомо неправдивих документів щодо проведення інспектування та відібрання зразків для проведення фітосанітарної експертизи, упакування та надання зразків невідомого походження для проведення фітосанітарної експертизи;

- внесення неправдивих відомостей до інформаційної автоматизованої системи Phytosanitary Inspection System (PHIS) щодо інспектування та здійснення відібрання зразків для проведення фітосанітарної експертизи, які фактично з транспортних засобів, які експортували продукцію, не відбирались;

- після проведення фітосанітарної експертизи - внесення відомостей до інформаційної автоматизованої системи Phytosanitary Inspection System (PHIS) щодо видачі фітосанітарного сертифіката та накладення цифрового електронного підпису;

- друк із інформаційної автоматизованої системи Phytosanitary Inspection System (PHIS) на спеціальному номерному бланку фітосанітарного сертифіката та засвідчення його особистим підписом і відбитком печатки;

- безпосередня передача фальсифікованого фітосанітарного сертифіката суб`єкту господарської діяльності.

В ході проведення НСРД задокументовано факти не проведення інспектування, огляду та не відібрання зразків вантажу, який експортувався/імпортувався до України суб`єктами підприємницької діяльності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2026 по справі №127/8761/26 надано дозвіл заступнику керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майору Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , а також групі слідчих у кримінальному провадженні №0005025 на проведення обшуку за місцем проживання заступника начальника управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення документів, що стали підставою для видачі фітосанітарних сертифікатів за 2025-2026 роки, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації, грошових коштів (необґрунтованих активів), чорнових записів.

23.03.2026 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає заступник начальника управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області ОСОБА_4 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон IРhone XR ІМЕІ: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0005025 від 19.11.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 23.03.2026 вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що мобільний телефон IРhone XR ІМЕІ: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який було вилучено під час обшуку, є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, проведення необхідних експертиз, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту, у вищевказаній частині, підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання слідчого, в частині накладення арешту на 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, то в цій частині клопотання прокурора задоволенню не підлягає, оскільки клопотання прокурора не містить будь-яких посилань та доказів на підтвердження того, що вилучені в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Росоша, вулиця Грушевського 285, грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, зазначені грошові кошти не відносяться до предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом, а відтак визнання таких коштів речовими доказами у кримінальному провадженні є безпідставним.

Постановою слідчого від 23.03.2026 вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0005025 від 19.11.2025.

Однак, вказана постанова слідчого є суто формальною та судом до уваги не приймається, оскільки не містить жодного обґрунтування того, що вилучені грошові кошти являється речовим доказом саме у кримінальному провадженні №0005025 від 19.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак ні матеріали клопотання, ні додатки додані до нього не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що вилучені в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Росоша, вулиця Грушевського 285, грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0005025, або містять інші відомості які встановлюються в рамках даного кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вилучені в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Росоша, вулиця Грушевського 285, грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, не являється речовим доказом в розумінні статті 98 КПК України у кримінальному провадженні №0005025 та відповідно відсутні підстави для накладення на нього арешту в межах цього провадження.

Щодо можливості накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, суд звертає увагу на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, кримінальне провадження №0005025 від 19.11.2025 зареєстроване з правовою за кваліфікацією за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до частини другої статті 364 КК України зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби якщо воно спричинило тяжкі наслідки, - карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 362 КК України несанкціоновані зміна, знищення або блокування інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, - караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років.

Відповідно до частини другої статті 362 КК України несанкціоновані перехоплення або копіювання інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, якщо це призвело до її витоку, вчинені особою, яка має право доступу до такої інформації, - караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на той самий строк.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони заподіяли значну шкоду, - караються позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років. (ч. 3 ст. 362 КК України)

Відповідно до частини першої статті 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів - караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, санкцією частини другої статті 364, частини третьої статті 362, частини першої статті 366 КК України не передбачено конфіскації майна як виду покарання, а тому вилучені в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, не можуть бути об`єктом конфіскації як виду покарання

Більш того, ОСОБА_4 , не являється підозрюваною у даному кримінальному провадженні, що виключає можливість накладення арешту на вилучене майно за вказаною підставою.

Щодо можливості накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення спеціальної конфіскації, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, предметом спеціальної конфіскації можуть бути гроші, цінності та інше майно.

Як зазначено вище, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна.

Частиною першою статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Однак, жодних доказів того, що вилучені грошові кошти одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, були предметом злочину, були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, прокурором до клопотання не додано.

Щодо можливості накладення арешту на вищевказані грошові кошти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Росоша, вулиця Грушевського 285, а саме на грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна.

Однак, дослідивши матеріали кримінального провадження №0005025 від 19.11.2025 ОСОБА_4 у даному провадженні не повідомлено про підозру, а відтак цивільний позов не пред`являвся, що виключає можливість накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваною та до якої не пред`явлено цивільного позову.

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора, в частині накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення 23.03.2026 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти: 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, слідчий суддя враховує, що прокурором не доведено можливість використання відповідного майна як доказу у кримінальному провадженні, не доведено, що грошові кошти можуть бути об`єктом конфіскації як виду покарання, або ж спеціальної конфіскації, та не доведено, що на даний час існують вимоги до підозрюваного про відшкодування шкоди.

Посиланнях ОСОБА_4 та її захисника - адвоката ОСОБА_9 на те, що вилучені кошти не належать ОСОБА_4 , а належать її матері, судом до уваги не приймається та цим посиланням не надається відповідна оцінка, оскільки такі посилання не мають правового значення з огляду на те, що прокурором не доведено, що вилучені грошові кошти являються речовими доказами у кримінальному провадженні, не доведено, що грошові кошти можуть бути об`єктом конфіскації як виду покарання, або ж спеціальної конфіскації, та не доведено, що на даний час існують вимоги до підозрюваного про відшкодування шкоди, а відтак відсутні будь-які підстави для арешту грошових коштів.

Разом з тим, згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Положеннями статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Як уже зазначалося, частиною п`ятою статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підставу застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

З огляду на наведе вище, суд вважає за необхідне зобов`язати прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0005025 від 19.11.2025, забезпечити зняття інформації з мобільного телефону IРhone XR ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та після її зняття, а також після проведення з телефоном необхідних слідчих дій, в тому числі експертиз, передати вищевказаний мобільний телефон на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 131, 132, 167, 170, 172, 173, 234, 236, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.03.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон IРhone XR ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання, в частині накладення арешту на грошові кошти - 171 (сто сімдесят одну) банкноту номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, відмовити.

Зобов`язати прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0005025 від 19.11.2025, забезпечити зняття інформації з мобільного телефону IРhone XR ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та після її зняття, а також після проведення з телефоном необхідних слідчих дій, в тому числі експертиз, передати вищевказаний мобільний телефон на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: