ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1251/26 Справа № 216/3824/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Кривий Ріг

04 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 ,до 28 березня 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 121120 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 ,до 28 березня 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 121120 грн. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу на ухвалу Центрально - Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року, в якій він просить ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Наголошує, що у нього істотні проблеми зі здоров`ям, а саме захворювання опорно-рухового апарату та потребує термінового хірургічного втручання. Зазначає, що в умовах СІЗО не може отримати необхідного лікування. Суд першої інстанції не надав жодної оцінки медичним документам та стану здоров`я, що є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, ризики передбачені за ст. 177 КПК України стороною обвинувачення є не доведеними.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 28 березня 2026 року включно,з визначенням застави в розмірі 121120 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду.

Колегія суддів зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані, місце мешкання, а отже існує ризик неправомірного впливу на свідків, з метою зміни їх показів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду I інстанції, що з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , раніше неодноразово судимий та вчинив новий тяжкий злочин в період відбування іспитового строку, що було свідомим для нього, а тому це свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення, а отже існує доволі великий ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Твердження обвинуваченого про його незадовільний стан здоров`я, який унеможливлює перебування в умовах установи виконання покарань, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 в зазначених умовах за станом здоров`я.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: