Справа № 570/3817/25
номер провадження 1-кп/570/122/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

провівши в залі суду судове засідання у кримінальному провадженні №0000416 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 05.01.2026 р. обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 05 березня 2026 року.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора та просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_4 пояснює, що на даний час зникли ризики, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачена може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки останні вже є допитаними в судовому засіданні. Також відпали інші, наведені у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу, ризики, про що свідчать досліджені докази. Також захисник вказує, що вказане клопотання прокурора може бути розглянуте лише під час підготовчого провадження у справі, виходячи з положень ст.319 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України.

Прокурором доведено, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 не зменшились та продовжують існувати, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується остання, а також обставини його вчинення.

Також, прокурором доведено, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 не зменшились та продовжують існувати, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується остання, а також обставини їх вчинення.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.

Під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , та його тяжкість згідно ст. 12 КК України, суспільну небезпеку, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слід продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п.80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, враховуючи обставини його вчинення, суспільну небезпечність та тяжкість, наявність вищевказаних ризиків, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його суспільну небезпеку та тяжкість, наявність вищевказаних ризиків, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання нею своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Даних, про незадовільний стан здоров`я обвинуваченої чи неможливість останньої утримувати під вартою, не встановлено.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи положення статті 183 КПК України та з урахуванням застережень, що містяться в п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується з думкою прокурора та вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194 , 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задоволити повністю.

У кримінальному провадженні №0000416 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 03 травня 2026 року без визначення розміру застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1