Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6068/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/312/26
Категорія ч.2 ст.186 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №279/6068/19 в межах кримінального кримінального провадження №0001340 від 05.11.2019 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2025 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кучинівка Сновського (Щорсівського) району, Чернігівської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.10.2019 Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі терміном на 4 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 обчислено з 26.11.2025.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, перебуваючи на іспитовому терміні, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин: повторно, 04.11.2019 близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на відкритій ділянці місцевості, яка розташована неподалік залізничного вокзалу «Коростень», що по вулиці Героїв Небесної Сотні, 18 в м. Коростені Житомирської області, де помітив раніше невідому йому особу, чоловічої статі, в сумці якої знаходився портативний підсилювач звуку «JBL», чорного кольору. В цей момент у нього виник злочинний умисел на його крадіжку. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 непомітно для потерпілого ОСОБА_10 , скориставшись тим, що дорожня сумка потерпілого перебувала у напіввідкритому стані, таємно викрав портативний підсилювач звуку «JBL», чорного кольору, вартістю 1000 гривень 00 копійок та поклав його до внутрішньої кишені своєї куртки.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , достовірно знаючи що у внутрішній кишені його верхнього одягу знаходяться грошові кошти, 04.11.2019 близько 11 години 50 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, яка розташована на 150 кілометрі авто дороги сполучення Київ - Ковель, в напрямку м. Ковель, шляхом вільного доступу, із внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 , відкрито викрав грошові кошти в сумі 500 гривень 00 копійок (купюрами по 100 гривень) після чого, ігноруючи волю потерпілого на повернення майна, місце вчинення злочину покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій останнього, просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4-х років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2019 та остаточно призначити покарання у вигляді 4 років та 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

При цьому, зазначає, що при розгляді кримінального провадження судом встановлено, що 07.10.2019 ОСОБА_8 засуджено Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України, до позбавлення волі терміном на 4 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 2 роки, тобто ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового терміну. Зазначає, що в міра покарання ОСОБА_8 повинна бути призначена за правилами ч.1 ст.71 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, у відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Як вважає апеляційний суд, викладені прокурором доводи про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому закону про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження №279/6068/19, в попередньому, ОСОБА_8 засуджено вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2019 за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Оскаржуваним вироком, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, котрий скоєно останнім 04.11.2019, тобто, під час іспитового строку призначеного вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2019.

Разом з цим, як слушно зазначає прокурор, вище зазначені обставини, судом першої інстанції не було належно враховано, висновки суду в цій частині (відсутні дані щодо невідбутого покарання ОСОБА_8 призначених попередніми вироками) є необґрунтованим. Питання наявності в обвинуваченого судимості суд першої інстанції мав можливість належно встановити з послідуючим прийняттям відповідного рішення, проте цього безпідставно здійснено не було. В ході апеляційного розгляду, згідно повідомлення органу пробації від 11.03.2026, ОСОБА_8 продовжує перебувати на обліку Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в м.Києві з 27.11.2019 згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2019.

При цьому, у відповідності до норм ч.3 ст.78 КК України, в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з приписами ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №8 ч.2 ст.75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК.

Таким чином, суд першої інстанції допустився помилки, не застосував ст.71 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, тобто, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку у цій частині та ухвалення нового вироку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасуванню з ухваленням нового.

Апеляційний суд призначає остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ч.1, ч.4 ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарання за сукупністю вироків, з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2019.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2025 стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання, скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2019 та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту отримання копії рішення.

Судді :