ВИРОК

Іменем України

31.03.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Львові без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 16.02.2026 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м.Львова від 16.12.2025 року за ч.3 ст.389 КК України до остаточного покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі та вироком Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2026 року за ст.390-1 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами виконання покарання за ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26.08.2025, якою змінено покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.03.2025 на покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, всупереч вимогам Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про зобов`язання засудженого ОСОБА_3 з`являтись на реєстрацію до органу пробації у 1, 2 та 3 понеділок кожного місяця, без поважних на те причин не прибув 01.12.2025, 08.12.2025, 05.01.2026, 12.01.2026 до Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, чим ухилявся від виконання покарання у виді пробаційного нагляду.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, тобто в ухиленні засудженим від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування №0000050 від 16.02.2026 року, в яких наявні документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема, протокол допиту підозрюваного від 25.02.2026 року.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.3 ст.389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно дост.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 03.2021 з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, однак відповідно до Висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії №197 від 25.12.2024 застосування ст.96 КК України не потребує, та бере до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини третьої статті 389 КК України у виді обмеження волі.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2026 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначено остаточне покарання, з урахуванням положень ч.4 ст.70, 72 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

У зв`язку з наведеним, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ст. 70 КК України з врахуванням вказаного вироку у виді обмеження волі.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 16.12.2025 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначено покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив даний злочин після постановлення вищевказаного вироку, суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у виді обмеження волі із врахуванням вимог ст.71 КК України, що в свою чергу відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде необхідним та достатнім.

Згідно з вимогами ст. 58 КВК України, строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для застосування правових приписівст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2026, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 16.12.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 7 (сім) місяців.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо вінне скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1