Дата документу 27.03.2026Справа № 554/4023/26
Провадження № 1-кс/554/4185/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих в порядку ст. 303 КПК України,

встановив:

24.03.2026 року до провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 у якій він прохав визнати протиправну бездіяльність слідчих третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою від 03.03.2026 року; скасувати рішення слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві, викладене у листі № К-1951/п-26/15-02-3-1690/26 від 04.03.2026 року; зобов`язати слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 невідкладно внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за заявою від 03.03.2026 року; зобов`язати слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 надати йому витяг з ЄРДР через 24 години з моменту внесення таких відомостей та видачі довідки про номер реєстрації з Журналу єдиного обліку (ЖЄО), де заява реєструється в момент прийняття; надати окрему ухвалу в порядку ст. 378 КПК України або через звернення до керівництва ТУ ДБР у м. Полтаві щодо недопустимості використання слідчим у професійній діяльності не чинних нормативних актів.

ОСОБА_6 вказав, що станом на 04.03.2026 року йому відмовлено у видачі довідки про номер реєстрації з Журналу єдиного обліку (ЖЄО), де заява реєструється в момент прийняття та відмовлено у наданні витягу з ЄРДР про внесення відомостей за заявою від 03.03.3036 року.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник зазначає, що ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_7 від 15.05.2025 року, задоволено скаргу ОСОБА_3 , постанову дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 25.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, скасовано, а матеріали кримінального провадження направити до СД ВП № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_7 від 22.05.2025 року, у справі № 205/9300/24 (1-кс/205/21/25), зобов`язано дізнавача СД ВП № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25 жовтня 2024 року в частині: 1) встановити постійне місце проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; 2) витребувати у СТ «Зелений клин» копію установчих документів і статут СТ «Зелений клин»; 3) встановити і допитати скарбника СТ «Зелений клин».

Вказує, що дізнавач СД ВП № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_8 частково виконала рішення суду, де п. 2 і п. 3 рішення було формально виконане, а п.1 рішення суду не було виконане.

Зазначає, що свідченням часткового невиконання дізнавачем СД ВП № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 ухвали суду від 22.05.2025року, можуть бути матеріали кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року.

Вважає, що дізнавач не виконав умови положень ст. 40-1 КПК України, матеріали кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року є доказом таких порушень. До матеріалів кримінального провадження не внесена ухвала суду від 22.05.2025 року, а слідчий суддя неодноразово намагався встановити підстави не внесення та не проведення слідчий (розшукових) дій щодо виконання ухвали суду від 22.05.2025 року. Незважаючи на наявність судового рішення від 22.05.2025 року, що набрало законної сили, дізнавач умисно ігнорував його виконання. За підсумками його клопотань від 10.07.2025 року та від 28.07.2025 року щодо виконання ухвали суду від 22.05.2025 року, дізнавач виносить постанову від 27.08.2025 року постанову про закриття кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року, що фактично є способом уникнення виконання судового рішення. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_7 від 04.02.2026 року по справі № 205/9300//24 (1-кс/205/400/26), постанову про закриття кримінального провадження № 0000380 від 06.07.2024 року було скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено до СД ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування. Такі дії службової особи мають ознаки умисного невиконання рішення суду, що підриває авторитет судової влади та порушує його права, як потерпілого.

Зі змісту листа слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві № К-1951/п-26/15-02-3-1690/26 від 04.03.2026 року, слідує, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, розглянуто звернення ОСОБА_3 з приводу можливих неправомірних дій співробітників структурних підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області, за обставин, викладених у ньому.

За результатом розгляду звернення ОСОБА_3 з приводу, у тому числі, можливих неправомірних дій співробітників структурних підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області, в межах компетенції Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, встановлено, що у ньому не викладено об?єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Державного бюро розслідувань, у зв?язку з чим на даний час відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проте, зі змісту доводів, викладених у зверненні ОСОБА_12 , вбачаються обставини, що потребують додаткової перевірки під час проведення службового розслідування. Враховуючи викладене, направляють за належністю звернення ОСОБА_3 до Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, для організації розгляду в межах компетенції.

У судове засідання скаржник не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги. Надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що узгоджується з положеннями ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

Отже, оскаржена ОСОБА_6 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Також, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела. Аналогічні за змістом норми містяться у Розділі ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Так, на переконання слідчого судді, заява ОСОБА_6 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Як уже зазначив слідчий суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Так, посилання скаржника є лише його незгодою з діяльністю осіб, однак на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, заява ОСОБА_6 не містить таких фактичних даних на підтвердження того, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини вчинення злочину в розумінні ст. 11 КК України, відповідно до якої злочином є передбачене Кримінальним Кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст. 11 КК України, матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві вчинено бездіяльність, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів скарги, в задоволенні якої необхідно відмовити.

Керуючись ст. 26, 214, 303 - 307, 372 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_13