Справа № 752/9783/25
Провадження №1-кс/752/215/26
У Х В А Л А

про арешт майна

12.02.2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання, внесене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000512 від 17.04.2025 року, -

в с т а н о в и в:

заступник начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 засобами поштового зв"язку звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 18.12.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом СУ ГУ НП в м. Києві проводится досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000512 від 17.04.2025 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209-1, ч. 3 ст. 362 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 362, ч. 1 ст. 368 КК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.12.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вказаної ухвали 18.12.2025 року проведено обшук, в ході якого вилучено, речі та майно, перелік якого зазначено в клопотанні прокурора.

Постановою від 18.12.2025 року старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , вилучені речі та майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання просив задовольнити клопотання.

Адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необгрунтованість.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На переконання суду в даному випадку прокурор дотримався вказаних вимог закону, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, прокурор зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Так відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Доводи клопотання та додані до нього матеріали, на думку суду, містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, що речі та майно, вилучене 18.12.2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170 - 173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання, внесене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000512 від 17.04.2025 року - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки "Iphone 16 Pro", imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та комп`ютер Microsoft Surface, ідентифікатор пристрою: 2ЕА77D0D-2C92-4674-8F8A-7E0D2281AD87, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя