Справа №463/1545/26
Провадження №1-кс/463/2013/26
УХВАЛА

20 лютого 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000234 від 18 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000234 від 18 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у тому, що ОСОБА_5 умисно, без причинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки у громадському місці, загальноприйнятих норм моралі та добропристойності, почав поводити себе неадекватно, після чого заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень зовні схожий на вогнепальну зброю із маркуванням «CZ P-10 C» - «H 119301», калібр 9х19, здійснив з нього три постріли, де куля одного з вказаних пострілів влучила в склопакет вітрини магазину «Looko», що знаходиться по вул. Дорошенка, буд. № 6 у м. Львові, чим вчинив грубе порушення громадського порядку та створив реальну загрозу для життя чи здоров`я перехожих осіб, які в цей час проходили неподалік вказаного місця, після чого втік з місця події.

Підставами для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що в ході застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не працює, а отже не має постійного та стабільного доходу; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі до семи років, згідно вимог чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_5 реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. Таким чином, підозрюваний, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, може переховуватися від слідства, прокуратури та суду. Крім цього, в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки підозрюваний не працює не має законних джерел заробітку, не одружений та немає на утриманні неповнолітніх чи не працездатних осіб, вчинив тяжкий злочин; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ще триває та в останньому проводяться слідчі (розшукові) дії.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначених злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є необхідність обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність обрання домашнього арешту є обґрунтованою та підтверджується зібраними у справі доказами.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти підозри не заперечили. Проте, у зв`язку із необхідністю лікування просив не застосовувати щодо нього домашній арешт.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у провадженні Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській областіза № 0000234 від 18 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в ході якого слідство перевіряє дані щодо того, що ОСОБА_5 , 18 лютого 2026 року, приблизно о 00:05, перебуваючи біля будинку № 9 по вулиці Дорошенка у м. Львові, навпроти магазину «Looko», що знаходиться по вул. Дорошенка, буд. № 6 у м. Львові, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючи в суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, вчинив хуліганські дії, які за своїм змістом відзначалися особливою зухвалістю.

Так, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, тобто біля будинку № 9 по вулиці Дорошенка у м. Львові, під час словесної перепалки з знайомою ОСОБА_7 , умисно, без причинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки у громадському місці, загальноприйнятих норм моралі та добропристойності, почав поводити себе неадекватно, після чого заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень зовні схожий на вогнепальну зброю із маркуванням «CZ P-10 C» - «H 119301», калібр 9х19, здійснив з нього три постріли, де куля одного з вказаних пострілів влучила в склопакет вітрини магазину «Looko», що знаходиться по вул. Дорошенка, буд. № 6 у м. Львові, чим вчинив грубе порушення громадського порядку та створив реальну загрозу для життя чи здоров`я перехожих осіб, які в цей час проходили неподалік вказаного місця, після чого втік з місця події.

Як вбачається із копії повідомлення про підозру, 19.02.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві), вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, №300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважає, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, яка підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.02.2026;

- протоколом огляду місця події від 18.02.2026 (магазину «Looko» за адресою м. Львів, вул. Дорошенка, буд. 6, також ділянки дороги біля будинку № 11 по вул. Дорошенка, у м. Львові);

- протоколом огляду місця події від 18.02.2026 (ділянки дороги біля будинку № 9 по вул. Дорошенка, у м. Львові);

- постановою про визнання предметів речовим доказом від 18.02.2026;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 18.02.2026;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду предмета відеозапису магазину «Напої та Тютюн» за 18.02.2026 від 18.02.2026;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою, об`єктивні дані вказують на те, що підозрюваний ймовірно міг вчинити кримінально карне діяння.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваній слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_14 на даному етапі слідства обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Враховуючи обставини справи, слідчий суддя погоджується із доводами слідства, що є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідства щодо того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Цей ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі до семи років, згідно вимог чинного кримінального законодавстава обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_5 реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. Таким чином, підозрюваний, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, може переховуватися від слідства, прокуратури та суду. Крім цього, в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки підозрюваний не працює не має законних джерел заробітку, не одружений та немає на утриманні неповнолітніх чи не працездатних осіб, вчинив тяжкий злочин;

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ще триває та в останньому проводяться слідчі (розшукові) дії.

У справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» у пунктах 86-91 ЄСПЛ вказав, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Суд постановив, що цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою (там само, пункти 104 і 113-114).

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що на даний момент досудове розслідування триває, з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків визначених ст. 177 КПК України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, прихожу до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, а тому щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків.

При цьому слідчий суддя вважає, що враховуючи те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а також що саме запобіжний захід у виді домашнього арешту дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, відповідатиме обставинам кримінального провадження та не буде непропорційним порушенням прав підозрюваного.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 181, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали становить 2 місяці в межах строку досудового розслідування, починаючи з часу фактичного затримання - 18 лютого 2026 року о 17:55.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_15