ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про арешт майна.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що:

прокурор не довів необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, в розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, унаслідок чого їх не можна вважати достатніми для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження;

матеріали клопотання не містять відомостей про те, що відбувався незаконний видобуток піску, а не законна господарська діяльність ТОВ "Світловодська транспортна компанія" та ТОВ "Світловодський завод залізобетонних виробів";

прокурором не надано доказів відповідності вилученого майна критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 жовтня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити й накласти арешт на вантажний транспортний засіб "DAF CF 85.460", н.з. НОМЕР_1 , вилучений 16 жовтня 2025 року в ході огляду місця події, заборонити власнику вилученого майна - ТОВ "Дніпроенергобудпром" розпоряджатися, використовувати й відчужувати даний транспортний засіб, визначити місцем його зберігання ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на вантажний транспортний засіб "DAF CF 85.460", н.з. НОМЕР_1 ; для виконання завдань досудового розслідування, з метою забезпечення зберігання речових доказів, повного та всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення, в органу досудового розслідування є необхідність у застосуванні арешту майна щодо вказаного вище транспортного засобу, оскільки відсутність даного заходу забезпечення кримінального провадження негативно вплине на хід досудового розслідування та унеможливить подальше його якісне здійснення у зв`язку з неможливістю за відсутності зазначеного вище доказу, проведення в кримінальному провадженні судових експертиз.

У запереченні адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ТОВ "Світловодська транспортна компанія", просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність наведених у ній доводів.

Учасники провадження належним чином повідомлялись про місце, дату, час апеляційного розгяду та в судове засідання не з`явились. У попередньо направлених клопотаннях прокурор ОСОБА_6 проінформував суд апеляційної інстанції про свою позицію щодо здійснення апеляційного розгляду без його участі та вказав про підтримання ним апеляційної скарги. Адвокат ОСОБА_7 у заявлених клопотаннях просив здійснювати розгляд апеляційної скарги без участі представників ТОВ "Світловодська транспортна компанія", ТОВ "Світловодський завод залізобетонних виробів", ТОВ "Дніпроенергобудпром", заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Директором "Світловодська транспортна компанія" - ОСОБА_8 , теж було подано клопотання про здійснення апеляційного розгляду без її участі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти згідно з вимогами КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була би піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Приписами п.п.1, 2 ч.3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.1); потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора (п.2).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою: забезпечення збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п.2).

Слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1ст.170 КПК України (ч.1 ст.173 КПК України).

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні дізнавача/слідчого/прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Диспозицією ч.1 ст.240 КК України передбачено відповідальність, зокрема, за незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2025 року за №0000346, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, за обставинами того, що 16 жовтня 2025 року біля автодороги в с. Садки Кременчуцького р-ну Полтавської обл. невідомі особи незаконно, без дозвільних документів, здійснювали видобуток піску (а.п.3).

16 жовтня 2025 року слідчим під час огляду місця події ділянки місцевості біля дороги м. Кременчук, вул. Л. Дніпрова с. Садки, було виявлено та вилучено вантажний транспортний засіб "DAF CF 85.460", н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом-самоскидом "ПП WZM 35 АL", н.з. НОМЕР_2 , в кузові з речовиною, схожою на пісочну суміш, товарно-транспортну накладну №1610-03 від 16 жовтня 2025 року, що зафіксовано у відповідному протоколі (а.п.6-8).

Затим прокурор ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук із клопотанням про накладення арешту на вилучений у ході вказаної вище слідчої дії вантажний транспортний засіб "DAF CF 85.460", н.з. НОМЕР_1 , із позбавленням права відчуження цього майна, розпорядження і користування ним з підстав, передбачених п.п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України, а саме з метою забезпечення: збереження названих матеріальних об`єктів як речових доказів; спеціальної конфіскації (а.п.1-2).

Проаналізувавши доводи клопотання і матеріали провадження, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаного вище клопотання про арешт майна.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що прокурором під час подачі клопотання, його розгляду слідчим суддею та апеляційного провадження не дано належну оцінку правовим підставам вжиття ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження та не надано в розумінні ст.ст.132, 170 КПК України достатніх і належних доказів тих обставин, на які наявне посилання в клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено те, що власником транспортного засобу "DAF CF 85.460", н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ "Дніпроенергобудпром", що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.п.14). Цей транспортний засіб перебуває в користуванні ТОВ "Світловодська транспортна компанія" на підставі договору оренди транспортних засобів №03/08/2020-ДН від 03 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ "Світловодська транспортна компанія" та ТОВ "Дніпроенергобудпром" строком до 31 грудня 2030 року (а.п.39-41).

Відповідно до договору купівлі-продажу 11/07-2019 від 11 липня 2019 року ТОВ «ФОРУМ 777» продало, а ТОВ «Кремторгінвест» придбало 40 000 м3 піску відповідно до специфікацій, доданих до договору (а.п.28-29), і на підставі акту прийому-передачі від 11 липня 2019 року (до цього договору) ТОВ «ФОРУМ 777» передало, а ТОВ «Кремторгінвест» прийняло пісок у зазначеному вище об`ємі (а.п.30).

Згідно з договором купівлі-продажу №02/12/2024 від 02 грудня 2024 року ТОВ «Кремторгінвест» продало, а ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» придбало 40 000 м3 піску, що знаходиться за межами населених пунктів на території Кам`янопотоківської сільської ради Полтавської області (а.п.30-32). Відповідно до акту прийому-передачі від 02 грудня 2024 року до цього договору ТОВ «Кремторгінвест» передало, а ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» прийняло пісок у зазначеному вище об`ємі (а.п.32). У видатковій накладній №13 від 04 грудня 2024 року та квитанції від 04 грудня 2024 року також відображено інформацію про здійснення ТОВ «Кремторгінвест» відчуження піску в указаному вище об`ємі ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» за 400 000 гривень (а.п.33).

Водночас між ТОВ «Світловодська транспортна компанія» та ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» укладено договір про надання транспортних послуг №03/08/2020-3 від 03 серпня 2020 року, за змістом умов якого ТОВ «Світловодська транспортна компанія» (виконавець) від свого імені та за рахунок ТОВ «Світловодський завод залізобетонних виробів» (замовник) забезпечує здійснення перевезення вантажів, працівників замовника автомобільним транспортом і надання транспортних засобів для використання їх під час службових відряджень працівників замовника та осіб, з якими замовником укладено цивільно-правові договори для надання послуг, пов`язаних із господарською діяльністю замовника в міському, приміському й міжміському сполученні (а.п.35-36).

Як убачається зі змісту протоколу огляду від 16 жовтня 2025 року під час зупинки транспортного засобу "DAF CF 85.460", н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом-самоскидом "ПП WZM 35 АL", н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_9 мав при собі й надав товарно-транспортну накладну №1610-03 від 16 жовтня 2025 року (а.п.6-8).

Наведені вище обставини стороною обвинувачення не спростовано в аспекті існування ознак розслідуваного кримінального праовпорушення, в той час як за ч.1 ст.240 КК України передбачено відповідальність саме за незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі. В апеляційній скарзі прокурором не наведено доводів із посиланням на конкретні докази, які би підтверджували наявність ознак розслідуваного кримінального правопорушення. При цьому, стороною обвинувачення не наведено мотивів і не надано даних про те, що зміст зазначених у вилученій у ході огляду місця події товарно-транспортній накладній відомостей не відповідає відомостям щодо вантажу, який перевозився, умовам і обставинам його переміщення.

Водночас тягар доведення обставин, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України, покладено кримінальним процесуальним законом саме на сторону обвинувачення.

Незаконне видобування корисних копалин - це здійснення їх видобування без відповідного дозволу.

При цьому, видобування передбачає дії, які полягають у вилученні з родовища корисних копалин.

Однак матеріали провадження не містять і прокурором не надано жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування належних ознак факту незаконного видобування корисних копалин (піску), до того ж, у значному розмірі. Відповідно до примітки ст.240 КК України незаконне видобування корисних копалин місцевого значення вважається вчиненим у значному розмірі, якщо їх вартість у тридцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Окрім того, відсутність значного розміру виключає факт кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.

Також у матеріалах провадження відсутні відомості щодо родовища, техніки чи обладнання для здійснення видобутку піску.

Cам факт зупинки транспортного засобу з причепом із сумішшю піску всередині, щодо якого надано документацію, зокрема, накладні, та яку не спростовано прокурором, не є достатньою підставою для висновку про наявність ознак указаного вище кримінального правопорушення.

Окрім того, як убачається зі змісту протоколу огляду місця події від 16 жовтня 2025 року, органом досудового розслідування було вилучено зразки з насипу суміші, схожої на пісок, на ділянці місцевості, розташованій на території Кам`яно-Потоківської сільської ради, однак матеріали провадження не містять і стороною обвинувачення не надано даних щодо призначення і проведення відповідних експертиз, їх результатів при тому, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється з 16 жовтня 2025 року.

Отже, прокурором не було доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, що виключає можливість застосування ініційованого в клопотанні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та свідчить про передчасність поданого клопотання про арешт майна.

Також у клопотанні прокурором не вказано, що за обставин даного кримінального провадження арешт транспортного засобу є єдиним можливим засобом дослідження згаданого матеріального об`єкту, не вказано для яких саме потреб досудового розслідування на нього необхідно накласти арешт та не зазначено, які, за версією автора клопотання, існують ризики, передбачені абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Ураховуючи викладене вище, висновок слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, як наслідок, є правильним.

Істотних порушень вимог КПК України, які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 20 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо арешту майна без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4