ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1316/26 Справа № 180/2259/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2026 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

На вказане рішення захисником ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або альтернативний запобіжний захід у вигляді мінімального розміру застави. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, постійне місце проживання, раніше не судимий. Сторона захисту наголошує, що обвинувачений тримається під вартою без обґрунтованої підозри. Ризики визначені ст. 177 КПК України є недоведеними.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 продовжено під час судового провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при продовженні обвинуваченому обраного запобіжного заходу суд належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу винного, його стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апелянта про зворотнє є безпідставними, оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення з під варти обвинуваченого, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

При цьому, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та тяжкого злочину проти громадської безпеки.

Тяжкість, характер та обставини кримінальних правопорушень свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Слід зауважити, що відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сторона захисту як на підставу звільнення з під варти обвинуваченого посилається на те, що він має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, постійне місце проживання, раніше не судимий.

Вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника, щодо необхідності визначення застави обвинуваченому є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177-178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину який вчинений із застосуванням насильства.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину який вчинений із застосуванням насильства, є дискреційними повноваженнями суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта щодо обґрунтованості підозри та доведеності вини ОСОБА_8 не є предметом даного апеляційного розгляду, оскільки це є завданням наступних етапів кримінального провадження та вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді