Справа № 127/5909/26
Провадження № 1-кс/127/2425/26
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майор юстиції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 02.07.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 03.09.2025 в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 19.02.2026 в ході проведення обшуку автомобіля марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, з д.н.з НОМЕР_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився, однак, як зазначено у заяві слідчої ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду клопотання особа, у якої вилучено майно, повідомлялась слідчим.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 02.07.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , яка проживає у м. Козятин, Хмільницького району Вінницької області, усвідомлювала та достовірно знала з засобів масової інформації та інших джерел про введення правового режиму воєнного стану на всій території України, а також про заборону, встановлену органами державної влади, щодо поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України та інших військових формувань, створених відповідно до законів України.

Діючи у період воєнного стану не пізніше 24.06.2025 та використовуючи додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», ОСОБА_5 передавала невстановленій досудовим розслідуванням особі інформацію про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України. При цьому інформація не була розміщена у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

З метою реалізації свого умислу ОСОБА_5 24.06.2025, використовуючи акаунт під іменем « ОСОБА_6 », зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , Telegram ID НОМЕР_3 , пересувалася власним автомобілем марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , виїхала до Хмельницької області, де за допомогою застосунку «Timemark» у с. Онацьківці, Полонської міської громади Шепетівського району Хмельницької області зафіксувала територію навколо стратегічного аеродрому «Старокостянтинів» з прив`язкою до місцевості. Мета фіксації полягала у відстеженні засобів РЛС, що дислокувалися у районі (на даний час слідством не встановлені), та передавала ці дані невстановленій особі.

Таким чином, 24.06.2025 ОСОБА_5 передала невстановленій особі актуальну інформацію про дислокацію Сил оборони України, а саме про розташування підрозділу радіотехнічних військ (РЛС) з озброєнням та особовим складом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2025 року по справі 127/1564/26 надано дозвіл старшому слідчому в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 та слідчим, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000115 від 02.07.2025 на проведення обшуку в автомобілі арки Skoda Octavia, 2006 року випуску, з д.н.з НОМЕР_1 , який належить на праву власності ОСОБА_5 та який вона використовує при здійсненні протиправної діяльності, з метою відшукання і вилучення: мобільних терміналів, планшетних комп`ютерів, ноутбуків, носіїв інформації (картки пам`яті, флеш-носії, тощо), на яких наявні фото, відеоматеріали його протиправної діяльності, контакти, листування з представниками російської федерації, банківських карт, документальних матеріалів, чорнових записів, блокнотів, записників, необґрунтовано значні ми готівкових коштів, що могли бути отримані в ході здійснення протиправної діяльності, а також інші предмети, речі та документи, що можуть мати значення для даного провадження.

Так, 19.02.2026 під час санкціонованого обшуку автомобіля Skoda Octavia, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності та користуванні ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено:

-автомобіль марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Вищевказані обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000115 від 02.07.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 20.02.2026 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 19.02.2026 в ході проведення обшуку автомобіля марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, з д.н.з НОМЕР_1 , а саме на:

-автомобіль марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя