Справа № 635/7562/20
Провадження № 1-кп/635/588/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.3 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.3 ст.309 КК України.

Обвинувачений неодноразово на виклики суду не з`являвся, судом постановлювались ухвали про привід обвинуваченого.

Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року був оголошений розшук обвинуваченого і надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Харківського районного суду Харківської області для вирішення питання про обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.03.2026 року ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції і доставлений до суду.

В підготовчому засіданні прокурор просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.310, ч.3 ст.309 КК України у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів в особливо великих розмірах, без мети збуту та незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин. В судові засідання ОСОБА_3 систематично не з`являється, а отже ухиляється від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 18.11.2025 року ОСОБА_3 оголошений у розшук в іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 та ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст.332 КК України. Також прокурор зазначає про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, відносно нього на розгляді в іншому суді перебуває кримінальне провадження щодо незаконного обігу наркотичних засобів, не працює, не має постійних джерел доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що останній буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Вищевказані обставини унеможливлюють запобігання зазначених ризиків, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наведеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просила застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватись від суду, він має на утриманні дружину і двох дітей, не працює, але у нього є сестра, яка проживає за кордоном і надсилає їм кошти на проживання. А у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою сестра не буде пересилати кошти. Крім того, обвинувачений щодня отримує медикаментозну замісну підтримувальну терапію (ЗПТ).

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченогог, захисника, дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Підсумовуючи наведене, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про його особу.

Так ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.3 ст.309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться тяжких злочинів, за які передбачено покарання до восьми років позбавлення волі.

В судові засідання ОСОБА_3 систематично не з`являється, а отже ухиляється від суду, відносно нього неодноразово судом виносились ухвали про привід, він надавав працівникам поліції письмові зобов`язання з`явитись до суду на дату, визначену судом, але до суду не прибував, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 18.11.2025 року ОСОБА_3 оголошений у розшук в іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 та ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст.332 КК України.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що останній не одружений, доказів того, що у нього на утриманні знаходяться дружина та діти ОСОБА_3 не надав.

Також ОСОБА_3 не має постійних законних джерел доходу та засобів для існування, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, що дає підстави вважати, що останній буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

В даному випадку застосування більш м?якого запобіжного заходу не можливо, оскільки інші заходи, на думку суду, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Отримання обвинуваченим медикаментозної замісної підтримувальної терапії (ЗПТ) не є достатньою підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченого має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням розміру застави.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає можливим визначити розмір застави у межах п.2 ч.5 ст. 182 КПК у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії кримінального процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 193,194, 197, 371-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 23 травня 2026 року включно.

Визначити щодо ОСОБА_3 суму застави у розмірі у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок.

Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою обвинуваченого.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити та покласти на нього наступні обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Встановити строк дії ухвали до 23 травня 2026 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений 27 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1