Справа № 953/1209/26
н/п 1-кс/953/1454/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001435 від 10.12.2025 за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

встановив:

16.03.2026 о 12.29 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якому прокурор просить накласти арешт шляхом заборони користування на речі та документи, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме: військовий квиток сері НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 поміщений в сейф-пакет PSP 2192924; довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_4 від 19.09.2023 поміщений в сейф-пакет PSP 2192924; мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , в силіконовому чохлі - поміщений в сейф-пакет PSP 1249352.; речі та предмети, на яке буде накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», а саме документи, при матеріалах кримінального провадження, предмети в камеру зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 ..

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що у провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001435 від 10.12.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 КК України, яке виділене з матеріалів кримінального провадження № 0000681 від 14.05.2021, за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 нерухомим майном громадян України, шляхом підробки документів, обвинувальний акт відносно яких, 06.01.2026 скеровано до суду.

Нагляд за додержанням законів на досудовому розслідуванні у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Харківської обласної прокуратури.

Так, 10.12.2025 прокурором винесено постанову щодо виділення в окреме кримінальне провадження №0001435 від 10.12.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме матеріалів відносно осіб, які здійснюють підробку документів, а також осіб, які готуються до вчинення шахрайства.

B ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та інші члени організованої злочинної групи, за допомогою служби доставки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) отримували незаповнені та підробленні нотаріальні бланки від ОСОБА_9 , уродженця м. Будапешт Угорщина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, в ході проведення слідчих дій, встановлено, що ОСОБА_9 за допомогою служби доставки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) надіслав підроблені військово-облікові документи на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого використання цих документів у протиправних цілях останнім.

Так, 05.03.2026 у період часу з 06 год. 55 хв. до 08 год. 32 хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 (справа № 953/1209/26, № провадження 1-кс/953/1043/26) від 19.02.2026 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.

Вказані речі та документи 05.03.2026, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Власником вище вказаних речей є ОСОБА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучені в ході проведення обшуків предмети та документи мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, оскільки є засобами вчинення кримінального правопорушення, можуть містити на собі інформацію вчинення кримінального правопорушення та в подальшому будуть необхідні для проведення судових експертиз.

У зв`язку з викладеним, встановлено, що вилучені під час проведення обшуку від 05.03.2026 року перелічені вище речі та документи відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, повернення вищевказаного вилученого майна може негативно вплинути на з`ясування істини по кримінальному провадженню, оскільки повернення зазначених предметів унеможливить проведення вищевказаного експертного дослідження та інших досліджень, що будуть проводитись в рамках кримінального провадження.

Сторона обвинувачення зазначає, що у органу досудового розслідування виникла обгрунтована необхідність у накладенні арешту на вищезазначені предмети та документи з метою недопущення їх знищення та забезпечення збереження доказів і повного та об`єктивного досудового розслідування.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 18.03.2026 до канцелярії суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 , в якій він просить провести судове засідання без його участі (а.с. 77).

В ході розгляду справи представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання, просив в задоволенні клопотання про накладення арешт на тимчасово вилучене майно відмовити повністю, у разі повного чи часткового задоволення клопотання про арешт майна, встановити розумні строки для слідчого, необхідні йому для зняття інформації з мобільного телефону та повернення його власнику. Зазначив, зокрема, що в ході обшуку ОСОБА_4 надав слідчому свій мобільний телефон в розблокованому стані для огляду слідчим. Не заперечує, що відповідні пристрої були передбачені в ухвалі суду, однак будь-яких перешкод для огляду та вилучення інформації, яка має значення для кримінального провадження не було, адже власник добровільно разблокував телефону. Незважаючи на це, мобільний телефон було вилучено. На теперішній час від слідчого відсутні відомості про призначенні комплексних судових комп?ютерно-технічних експертиз та експертиз електронних комунікацій. Слідчий мав достатньо часу для призначення експертизи з метою огляду та копіювання вмісту телефону, а результати могли бути зафіксовані у відповідному протоколі, що є самостійним джерелом доказу, а тому носії інформації не мають самостійного доказового значення і мають бути повернуті власнику. Окрім того, при вирішенні питання щодо арешту майна, зокрема мобільного телефону, судом може бути встановлено розумні строки для слідчого з метою зняття інформації з пристрою та фіксування результатів у відповідному протоколі, що може стати джерелом доказу у кримінальному провадженні. Отже, сам мобільний телефон, не є речовим доказом, а лише інформація, яка на ньому зберігається, тому вважає, що встановлення для слідчого розумних строків з метою зняття інформації з нього є достатньою для потреб у кримінальному провадженні.

В дане судове засідання представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 18.03.2026 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява адвоката ОСОБА_10 про розгляд справи без участі, в якій просить розглянути клопотання без його участі, відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна (а.с. 79).

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 від 10.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2026 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки (планшетів, ноутбуків), мобільних телефонів, електронних носіїв інформації, чорнових записів, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, нотаріальних бланків, документів підтверджуючих право власності на нерухоме майно, особистих документів інших осіб, штампів, печаток, правовстановлюючих документів на нерухоме та рухоме майно, договорів купівлі-продажу, довіреностей, заповітів, договорів дарування, військово-облікових документів інших осіб (пустих та заповнених), нотаріальних документів, на яких можуть міститися відомості щодо можливої протиправної діяльності ОСОБА_4 , які можуть мати значення для з`ясування повних обставин кримінального правопорушення, та можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні, з можливістю їх вилучення (а.с. 44-46).

05.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2026 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 06.55 год. до 08.32 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 05.03.2026, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 47-52).

06.03.2025 о 12.33 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якому прокурор просив накласти арешт шляхом заборони користування на речі та документи, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 поміщений в сейф-пакет PSP 2192924; довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_4 від 19.09.2023 поміщений в сейф-пакет PSP 2192924; мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , в силіконовому чохлі поміщений в сейф-пакет PSP 1249352; речі та предмети, на яке буде накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», а саме документи, при матеріалах кримінального провадження, предмети в камеру зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2026 клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 від 10.12.2025 за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків (а.с. 61).

Згідно копії розписки прокурора, прокурором ОСОБА_3 отримано копію ухвали слідчого судді про повернення клопотання прокурора про арешт майна 11.03.2026 о 17.00 год. (а.с. 62).

Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.

За правилами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, стороною обвинувачення протягом 48 годин після вилучення в ході обшуку 05.03.2026 майна, як того вимагає абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт майна 06.03.2026 надійшло до канцелярії Київського районного суду м. Харкова.

За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Як встановлено слідчим суддею, 13.03.2025 до Київського районного суду м. Харкова, після усунення недоліків в межах встановленого строку, з дотриманням вимог ст. 116 КПК України, засобами поштового зв`язку клопотання про арешт майна направлено до суду (а.с.61), та 16.03.2026 до канцелярії суду надійшло клопотання прокурора, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на вище зазначене майно, вилучене в ході обшуку 05.03.2026 за вище зазначеними адресами.

Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку за вказаною в клопотанні адресою має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає задоволенню.

На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна у вказаній частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст. 173 КПК України, керуючись загальними засадами кримінального провадження, викладеними в ст. 7 КПК України, слідчий суддя, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, вважає необхідним зобов`язати слідчого, прокурора передати на відповідальне зберігання особі, у якої було вилучено зазначений в клопотанні мобільний телефон після здійснення його огляду із залученням спеціаліста (експерта), зняття виявленої інформації на електронних носіях експертами в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному мобільному телефоні для залучення до матеріалів кримінального провадження №0001435 від 10.12.2025, та попередити таку особу про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

Ухвалив:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 05.03.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 поміщений в сейф-пакет PSP 2192924; довідку військово-лікарської комісії ОСОБА_4 від 19.09.2023 поміщений в сейф-пакет PSP 2192924; мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , в силіконовому чохлі поміщений в сейф-пакет PSP 1249352 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання мобільного телефону визначити СУ ГУ НП в Харківській області для здійснення його огляду, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на мобільному телефоні, для залучення до матеріалів кримінального провадження №0001435 від 10.12.2025, після чого зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання мобільний телефон особі, у якої його було вилучено, та попередити таку особу про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Визначити місцем зберігання арештованих документів в матеріалах кримінального провадження №0001435 від 10.12.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1