Справа № 503/363/26
Провадження №1-кп/503/103/26
УХВАЛА

17 березня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0003645 від 15.09.2025 року, клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куманів Городоцького району Хмельницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор подав до суду з вище вказане клопотання (а.п.58-62), в якому просить суд продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 діб, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із можливістю внесення застави у розмірі 166 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 552448 грн.

При цьому, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за першою вимогою на виклик прокурора чи суду;

В обґрунтування клопотання посилався на те, що Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0003645 від 15.09.2025 за обвинуваченням інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 , яку він займає відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно на початку вересня 2025 року інспектор прикордонної служби 3 категорії - водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_6 , з якою у нього склалися приятельські відносини.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 13.09.2025 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом збуту психотропної речовини - амфетамін.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2025 у невстановлений на даний час, ОСОБА_4 використовуючи мобільний телефон із номером НОМЕР_3 за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_6 та в ході телефонної розмови, поміж іншого, запропонував останній придбати у нього психотропну речовину - амфетамін, за ціною 1000 грн за 1 г речовини.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ та має намір вчинити неправомірні ОСОБА_6 звернулась з відповідним повідомленням до правоохоронних органів та в подальшому, будучи залученою до конфіденційного співробітництва, надала згоду ОСОБА_4 на придбання у нього психотропної речовини - амфетамін.

В свою чергу, ОСОБА_4 продовжуючи свої неправомірні дії направлені на незаконне збагачення шляхом збуту психотропної речовини, 28.09.2025 приблизно о 17 годині 26 хвилин використовуючи мобільний телефон із номером НОМЕР_3 за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_6 та повідомив останній про необхідність перерахування на його особисту банківську картку № НОМЕР_4 грошових коштів у розмірі 5000 грн за 5 психотропної речовини - амфетамін та 200 грн на паливо на дорогу, оскільки йому необхідно їхати на своєму транспортному до м. Чечельник Вінницької області для придбання психотропної речовини.

На виконання злочинного умислу ОСОБА_4 , 28.09.2025 приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_6 за допомогою мобільного застосунку «Приват-24» зі своєї банківської картки № НОМЕР_5 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_4 двома транзакціями 5000 грн та 200 грн відповідно, з урахуванням банківської комісії, за придбання 5 г психотропної речовини - амфетамін.

В подальшому, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про те, ще їй необхідно прибути близько 20 годин 00 хвилин до цвинтаря у м. Кодима Подільського району Одеської області, щоб отримати психотропну речовину - амфетамін.

Так, 28.09.2025 приблизно о 21 годині 27 хвилин ОСОБА_6 зустрілася з ОСОБА_4 у зазначеному місті, сіла до нього в транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , де під час спілкування ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 складену двадцяти гривневу банкноту, в якій знаходився згорток з металевої фольги, в якому знаходилась психотропна речовину - амфетамін, кількісний вміст якої становить 0,697 г, та в подальшому вказану психотропну речовину ОСОБА_6 видала співробітникам правоохоронного органу.

Зазначений психотропний засіб включено до списку № 2 таблиці № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» обіг якого обмежено.

09.10.2025 приблизно о 11 годині 57 хвилин ОСОБА_4 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 , при спілкуванні з ОСОБА_6 , дотримуючись конспіративних методів, через месенджер «WhatsApp», діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , повідомив про можливість придбання найближчим часом психотропної речовини - амфетамін у розмірі 20 г за 20000 грн, на що остання діючи під контролем правоохоронних органів погодилась.

В подальшому, 22.10.2025 приблизно о 09 годині 45 хвилин на месенджер «WhatsApp» ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 та сказав щоб вона перерахувала на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти у розмірі 20000 гривен, із розрахунку одна тисяча гривен за один грам психотропної речовини - амфетамін, тобто за придбання двадцяти грамів психотропної речовини - амфетамін та повідомив ОСОБА_6 про те, що їй необхідно прибути приблизно о 20 годині 30 хвилин до цвинтаря у м. Кодима Подільського району Одеської області, щоб отримати психотропну речовину - амфетамін.

На виконання злочинного умислу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 направленого на незаконне збагачення шляхом збуту психотропної речовини, 22.10.2025 приблизно о 10 годині 42 хвилини ОСОБА_6 за допомогою мобільного застосунку «Приват24» зі своєї свою банківської картки № НОМЕР_5 зробила переказ на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_7 , та номер якої надав ОСОБА_4 , 20000 грн, з урахуванням банківської комісії.

Того ж дня, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 на своєму транспортному засобі марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , прибув до місця мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримав від останнього картонну коробку від медичного засобу, в якій знаходився згорток з металевої фольги, в якому знаходилась порошкоподібна речовина, рожевого кольору.

Далі, приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_6 зустрілася з ОСОБА_4 у зазначеному місті, сіла до нього в транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , де під час спілкування ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , передав ОСОБА_6 картонну коробку від медичного засобу, в якій знаходився згорток з металевої фольги, в якому знаходилась психотропна речовину - амфетамін, кількісний вміст якої становить 2,977 г, та в подальшому вказану психотропну речовину ОСОБА_6 видала співробітникам правоохоронного органу.

Психотропну речовину - амфетамін, включено до списку № 2 таблиці № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» обіг якого обмежено та відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 маса амфетаміну 2,977 г є великим розміром.

Ураховуючи викладене та беручі до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, санкції яких передбачають основні покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років та від шести до десяти років, наявні ризики, передбачені пунктами 1-4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то прокурор вважає необхідним обрати у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив клопотання задовольнити з викладених в ньому підстав. При цьому, на уточнююче запитання суду пояснив, що внаслідок заповнення ліміту військовослужбовців, які утримуються на гауптвахті ВСП у ЗСУ, то утримання обвинуваченого здійснювалось у слідчому ізоляторі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 , який приймав участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання суд вважає, що останнє підлягає задоволенню з огляду на таке.

22.10.2025 року о 20:55 годині ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п.21).

23.10.2025 року о 19:33 годині ОСОБА_4 повідомлено про підозру про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України (а.п.19).

24.10.2025 року слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси у справі № 523/21704/25 (провадження №1-кс/523/7069/25) до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 19.12.2025 року включно, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 502648 грн.

18.12.2025 року слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси у справі № 523/21704/25 (провадження № 1-кс/523/8437/25) продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до 22.01.2026 року включно, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 502648 грн.

19.01.2026 року слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси у справі № 523/21704/25 (провадження № 1-кс/523/1303/26) було продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0003645 від 15.09.2025 року, зокрема за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України, до п`яти місяців, тобто до 22.03.2026 року включно.

19.01.2026 року слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси у справі № 523/21704/25 (провадження № 1-кс/523/1300/26) продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до 18.03.2026 року включно, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 552448 грн.

12.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України (а.п.19).

Нормативно-правове обґрунтування:

Згідно ч.1-2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень першого і другого речення ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно положень другого речення ч.7 ст. 194 КПК України, у разі необхідності строк обов`язків, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті, покладених на обвинуваченого може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В свою чергу ч.1 і 3 ст. 199 КПК України передбачають, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Висновки суду

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 307 КК України, які є тяжкими злочинами, оскільки в своїх санкціях передбачають покарання (основне покарання) у виді позбавлення волі на строк, відповідно, від чотирьох до восьми років та від шести до десяти років, у зв`язку з чим та беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, та вагомість наявних доказів, може ухилитися від правосуддя.

Водночас із цим, суд відзначає, що у вище зазначених ухвалах слідчого судді відзначалось про існування також ризику продовження неправомірної діяльності, пов`язаної незаконним обігом таких речовин, тобто передбаченого пунктом 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме 07.03.2024 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/502/24, про що в сукупності свідчать відомості наявні в публічному доступі на офіційному веб-сайті судової влади України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні існує до моменту отримання від них показів безпосередньо під час судового розгляду, при цьому суд звертає увагу на те, що у змісті обвинувального акту викладенні обставини, які вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_4 знайомий із свідком ОСОБА_6 , з якою спілкувався як особисто так і по телефону.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим прокурором не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 2 і 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у відповідності до положень ст. 290 КПК України досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено внаслідок того, що прокурор визнав зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта. Тобто сторона обвинувачення вже здобула докази, які вважала необхідними для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1 ст. 84 КПК України). Тому суд вважає, що наразі на стадії судового провадження даний ризик вже відсутній, зокрема з огляду на те, що прокурором у змісті поданого клопотання не зазначено, які ж саме речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не були виявленні під час досудового розслідування та внаслідок цього можуть бути знищені, сховані або спотворені обвинуваченим;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у змісті поданого клопотання прокурором не наведено вагомих доводів на обґрунтування у який саме спосіб обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню. Натомість зазначене у клопотанні посилання на те, що ОСОБА_4 має досвід роботи в правоохоронному органі, а тому останній обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, та може вживати заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню, є безпідставними з огляду на те, що обвинувачений будучи призваним на військову службу під час мобілізації перебував у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія відділення логістики, що на думку суду саме по собі не може забезпечити особі обізнаність з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень.

Для запобігання існуючим ризикам суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто на термін до 15 травня 2026 року включно.

Інший більш м`який запобіжний захід, на погляд суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У змісті клопотання прокурора зазначено, що відповідно до довідки про доходи ОСОБА_4 за останній рік служби отримав в якості заробітної плати дохід в розмірі 417226,46 грн. При цьому, відзначено, що внаслідок систематичного збуту психотропної речовини ОСОБА_4 також отримував грошові кошти. Внаслідок зазначеного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірах від двадцяти до восьмидесятий прожиткових мінімумів для працездатних осіб, передбачених пунктом 2 ч.5 ст. 182 КПК України щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, нездатна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У відповідності до ч.5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Ураховуючи особу обвинуваченого, його матеріальний стан, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава має бути визначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 552448 грн, та саме у такому розмірі була визначена слідчим суддею на стадії досудового розгляду.

При цьому, суд відзначає, що з огляду на кількість ризиків і самі ці ризики, зокрема те що одним з них є саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, то розмір застави має бути визначений в розмірі максимально передбаченому, а тому клопотання обвинуваченого про його зменшення є необґрунтованим.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд вважає безпідставним порушені прокурором в своєму клопотанні пропозиції щодо покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, в частині стосовно зобов`язання обвинуваченого перед прокурором, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене, а складений у ньому обвинувальний акт передано на розгляд суду, відтак зобов`язання обвинуваченого існують не перед прокурором, а перед судом.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 315, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативнийзапобіжний захід у вигляді застави в розмірі 166 (ста шістдесяти шести) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 552448 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього виконання наступних обов`язків визначених ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення визначеної у даній ухвалі застави та з моменту звільнення з-під варти внаслідок цього:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає - с. Івашків, Подільського району Одеської області, без дозволу суду (засоби для зв`язку: телефони НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; електронна пошта: );

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1