Справа № 199/1749/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 (далі як Скаржниця) на бездіяльність посадових осіб слідчого слідчого відділу ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Суть скарги до слідчого судді.

18.02.2026 до слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла вказана скаргана бездіяльність посадових осіб слідчого слідчого відділу ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно певних осіб, та відповідно до фактичних обстав, викладених в заяві Скаржниці, з якою вона 03.02.2026 звернувся до відділу поліції №1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області.

Узагальнені доводи скарги до слідчого судді.

Свої доводи Скаржниця обґрунтовує тим (стисло та близько до мови оригіналу), що вона «…близько дев`яти років тому тяжко захворіла, внаслідок чого в мене стався інсульт.

Протягом тривалого часу є лежачою, дієздатною особою, яка потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи стан здоров`я, відсутність стороннього догляду, є небезпечним для її життя. Залишення її без допомоги, оскільки вона перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлення її можливості вжити заходів до самозбереження через старість та хворобу, також є небезпечним для її життя.

Більше чотирьох років вона проживала у своєму будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіцяв здійснювати догляд за мною та піклуватися про мене.

Однак, проживаючи разом з сином - ОСОБА_4 , він завідомо знаючи, що вона перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження через свою старість та хворобу, постійно залишав її без допомоги, не піклувався про неї, хоча і мав змогу надавати їй необхідну допомогу.

Її син, не надавав їй їжі, води, медикаментів та інших необхідних базових речей для забезпечення її життєдіяльності. Він залишав її одну на тривалий час. не змінюючи постільну білизну та памперси, інколи це доходило до дев`яти днів без їжі, води, медикаментів, світла та опалення, в антисанітарних умовах. При цьому, будинок був наповнений щурами, вони заполонили весь будинок, бігали по неї та кусали її, лякали та не давали їй заснути, що було небезпечним для її життя.

ОСОБА_4 постійно та системно здійснював на неї психологічний тиск, підвищував голос та залякував. Висловлював погроз щодо застосування до неї фізичної сили. Забороняв іншим особам приходити до неї та надати хоч якусь допомогу.

Зазначеними діями, її син ОСОБА_4 , поставив її в небезпечний для життя стан.

Свідком обставин даного злочину є ОСОБА_5 , яка приходила травити щурів, які заполонили будинок, постійно лякали її і кусали, та відповідно бачила в якому стані вона знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КК України, завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, - є злочином.

Отже, дії її сина - ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 135 КК України, а саме завідоме залишення в небезпеці.

При цьому, у Конституції України, а саме у ст. 51 встановлено обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

03.02.2026 вона звернулась з заявою до відділу поліції №1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області про вчинений сином ОСОБА_4 злочин та для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка залишилась без задоволення».

Доводи сторін у судовому засіданні

Варто зазначити, що відповідно до припису ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Скаржниця чотири рази поспіль не прибула у судові засіданні, призначені на: 20.02.2026; 24.02.2026; 27.02.2026 та 03.03.2026 року.

Напередодні останньої призначеної дати судового засідання 03.03.2026, секретар судового засідання 02.03.3026 здійснила телефонний дзвінок Скаржниці на вказаний останньою у скарзі для зв`язку з нею номер мобільного телефону.

Скаржниця відповіла на телефонний виклик та повідомила секретаря судового засідання, що на теперішній час вона знаходиться в Естонії, після чого Скаржниця вимкнула зв`язок з нею.

Враховуючи таку процесуальну поведінку Скаржниці, яка на власний розсуд вирішила, що вона не буде брати участь в розгляді поданої нею до слідчого судді скарги, в тому числі не зверталася з заявою про свою участь шляхом призначення відеоконференції з нею, не залучила для участі представника з числа адвокатів, тому слідчий суддя вважає здійснити розгляд скарги без участі Скаржниці, оскільки підстави для повернення скарги заявнику чи відмови у відкритті провадження не були встановлені і не зважаючи на імперативний припис ч. 3 ст. 306 КПК України, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Прокурор, слідчий у судове засідання не прибули.

Слідчий суддя враховує, що прокурор був повідомлений повісткою про виклик у судове засідання та на такий виклик останній звернувся до слідчого судді з заявою, що скарга задоволенню не підлягає, просить скаргу розглянути без його участі.

У той же час у контексті розгляду цього питання, слідчий суддя враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Надточій проти України" від 15 травня 2008 р. зазначено, що справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Як було вказано, що у ч. 3 ст. 306 КПК зазначено, що відсутність слідчого або прокурора в судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги, а тому, зважаючи на рівність процесуальних можливостей сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутність прокурора, слідчого у судовому засіданні не є перешкодою для прийняття слідчим суддею відповідного процесуального рішення.

Мотиви слідчого судді.

Вивчивши та дослідивши доводи, викладені у скарзі, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 1.10 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 25.04.2013, реєстраторами реєстру є прокурори, слідчі органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства та органів державного бюро розслідувань. Підпунктом 1) пункту 3.1 цього ж положення визначено строки внесення відомостей до Реєстру, згідно якого заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення вносять до реєстру у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України визначено обов`язок щодо прийняття та реєстрації заяв чи повідомлень про кримінальне правопорушення слідчим, прокурором, іншою службовою особою, уповноваженою на прийняття та реєстрацію таких заяв та повідомлень.

Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути предметом оскарження слідчому судді з моменту отримання прокурором заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що розпочинає досудове провадження і до моменту закінчення досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 214 КПК України встановлено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ 8.02.2019 №100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 5.03.2019 за №223/33194, прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація. Заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові: усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Відповідно до п.1.10 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 25.04.2013, реєстраторами реєстру є прокурори, слідчі органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства та органів державного бюро розслідувань. Підпунктом 1) пункту 3.1 цього ж положення визначено строки внесення відомостей до Реєстру, згідно якого заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення вносять до реєстру у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України.

Згаданий обов`язок слідчого не вимагає оцінки ним такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя також не уповноважений оцінювати фактичні обставини, зазначені у повідомленні скаржника, з огляду на стадію кримінального провадження.

Втім, слідчий суддя зазначає, що КПК України не передбачено іншого процесуального реагування на повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, окрім як внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у строки, визначені ч. 1 ст. 214 КПК України.

Звісно, таке звернення до органу досудового розслідування повинне бути заявою чи повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, щоби в слідчого виник обов`язок внести відомості до ЄРДР.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

В постанові від 20 квітня 2023 року у справі № 373/18/23 Верховний Суд вказав, що системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Окрім цього, слідчій суддя за результатами розгляду скарги може прийняти одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України, зокрема, зобов`язати вчинити певну дію.

Проте, лише в особи, що має повноваження вносити відомості до ЄРДР, є дискреції зазначити попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 частини 5 ст. 214 КПК України).

Водночас, слід зазначити, що встановлення всіх обставин, що можуть свідчити про факт вчинення кримінальних правопорушень та містити ознаки, зазначеного в заяві складу кримінальних правопорушень, здійснюється органом досудового розслідування після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

У разі ж встановлення відсутності події кримінального правопорушення або відсутності у діях осіб ознак складу кримінального правопорушення, КПК України передбачає можливість закриття кримінального провадження (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 26 березня 2025 року, справа № 535/511/20, сталою судовою практикою визначено, що перевірити наявність або відсутність кваліфікуючої ознаки, як і складу злочину в цілому, можливо лише за результатом збирання доказів та їх оцінки під час досудового розслідування та судового розгляду.

З огляду на такі обставини та дії уповноваженої особи органу поліції, необхідно зобов`язати відповідну особу внести відомості до ЄРДР та реалізувати самостійно повноваження щодо визначення попередньої кваліфікації.

Відповідно до п. 17) ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень;

Тому, с огляду на положення ч. 1 ст. 214 КПК України, законодавець зобов`язує слідчого, прокурора, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При чому, законодавець, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, визначив імперативно,

- коло осіб 1) слідчого та прокурор,

- 2) строк виконання ними - невідкладно, але не пізніше 24 годин,

3) джерело отримання відомостей, а саме: після подання заяви; повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, обов`язок внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що якщо законодавець не визначає у ч. 1 ст. 214 КПК України або іншої статті КПК України коло осіб, які можуть звернутися з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, тому слідує висновок, що такою особою може бути будь-яка фізична особа.

Слідчий суддя зазначає, що ч. 1 ст. 214 КПК України є імперативною нормою права нормою, що виражає у категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії і не допускає ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів, в тому числі за домовленістю останніх, тобто, прямо наказують правила поведінки.

Скаржниця в розумінні ч. 1 ст. 214 КПК України є особою, яка звернулася з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З огляду на те, що Скаржниця звернулася з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, тому вона є заявником і має повноваження, відповідно до п. 1 ч. 1 статті 303 КПК України, звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Підстави для повернення скарги заявнику чи відмови у відкритті провадження не встановлені, оскільки протилежне в даному випадку може розцінюватись як обмеження особи до доступу до правосуддя та нехтування його конституційним правом на оскарження.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що повідомлення та заява Скаржниці містить відомості щодо ознак складу злочину, яка була подана до органу досудового розслідування, але по ній не було внесено відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення скарги на бездіяльність в частині зобов`язання уповноважених посадових осіб слідчого слідчого відділу ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 03.02.2026 року.

Керуючись ст. 303-306, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити скаргу представника ОСОБА_3 .

Зобов`язати уповноважених посадових осіб- слідчого слідчого відділу ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області внести до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 03 лютого 2026 року, отриманівідділом поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області.

Уповноваженій особівідділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області надати ОСОБА_3 витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування.

Копію ухвали для виконання направити відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області, для відома прокурору та керівнику слідчого відділу.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.03.2026