Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4180/25

Номер провадження: 1-кп/511/142/26

30.03.2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , (дистанційно)

захисника ОСОБА_5 , (дистанційно)

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області та в режимі відеоконференції з ДУ "Одеській слідчий ізолятор" клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нові Бутори, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3ст.369, ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3ст.369, ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.12.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень, строк дії якої був продовжений ухвалою суду від 05.02.2026 року до 05.04.2026 року.

30.03.2026 року прокурор ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5, ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали та не зменшилися.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , перебуваючи в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти клопотання прокурора, просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає, що прокурором в повній мірі недоведені ризики на які він посилається, вважає, що ризики є надуманими та необґрунтованими, а тому просила в клопотанні відмовити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання. Крім того, вказала, що розмір застави який просить прокурор та був визначений судом при обранні запобіжного заходу, для обвинуваченого ОСОБА_4 є завишеним та непомірним для сплати, а тому просила розглянути можливість зменшити розмір застави зі 100 розмірів до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який перебував в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ "Одеській слідчий ізолятор" підтримав думку свого захисника.

Інші учасники судового процесу, висловлюючи свою думку, підтримали думку захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, суд має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Так, суд вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується можливістю переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, останній перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування;

Щодо наявності ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадження, суд вважає, що ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. На даний час свідки не допитувались.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинялись у тому числі із невстановленим колом осіб, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності, а також повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу обвинуваченого.

Також, суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, продовжує існувати, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, вчинив злочин у сфері недоторканності державного кордону та корупційний злочин, отже є підстави вважати, що обвинувачений є схильним до вчинення й інших кримінальних правопорушень. Крім того, 05.09.2025 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000615 від 04.09.2025 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Характер інкримінованих злочинів (з корисливих мотивів) вказує на високу ймовірність повторного вчинення кримінально караних діянь.

Обрати відносно ОСОБА_4 інші більш-м`які запобіжні заходи не представляється можливим, так як необхідних умов їх обрання не має і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде ефективним запобіжним заходом і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

Суд, вважає, що на даний час, ризики встановленні судом при обранні запобіжного заходу не відпали та захисником не надано доказів про їх зменшення, або про те що вони перестали існувати.

При цьому суд наголошує, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належного виконання обвинуваченим обов`язків.

Суд приймає до уваги посилання захисника відносно наявності у ОСОБА_4 зареєстрованого місця проживання, однак суд наголошує на тому, що така обставина не зменшує існування вищенаведених ризиків та не може слугувати безумовною підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, з огляду на інші, встановлені судом обставини.

При розгляді можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 - 178 КПК України, суд прийшов до висновку, що прокурором доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Вказаний розмір застави буде відповідати практиці ЄСПЛ, зокрема, у рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, суд не вбачає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025 року, задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів - до 28 травня 2026 року включно.

Розмір застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень у національній грошовій одиниці та обв`язки, визначені обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.12.2025 року - залишити незмінними.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано суддею 31 березня 2026 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1