Провадження № 1-кп/175/1958/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0001349 від 13.10.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Білокузьминівка, Донецької області, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який не є особою з інвалідністю, раніше неодноразово судимий:

- 26.07.2017 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 27.05.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, остаточно призначивши покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,

- 14.03.2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 місяця арешту, згідно довідки серія ДНП №14327 звільнений на підставі відбуття строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи особою, неодноразово засудженою за фактами вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин а саме: вироком Краматорського міського суду Донецької області від 27.05.2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України та вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України, будучи достовірно обізнаним про встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, будучи особою, яка систематично вживає наркотичні засоби та психотропні речовину, в силу чого достовірно знає про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, 25.10.2025 року приблизно о 12 год. 15 хв. перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , до якого в гості прийшли його знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою вживання наркотичного засобу шляхом паління.

В цей же день, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є особами, які вживають наркотичні засоби, діючи умисно, незаконно, розуміючи протиправний характер своїх злочинних дій, не маючи корисливого мотиву, приблизно о 13 год. 00 хв. надав дозвіл останнім на незаконне вживання шляхом паління у приміщенні свого місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 наявного в їхньому розпорядженні наркотичного засобу - канабісу, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, тим самим забезпечив їм можливість вжити наркотичний засіб шляхом паління, в приміщенні свого місця мешкання.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, відомості про особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, яка раніше неодноразово судима, востаннє був засуджений вироком Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2023, за ознаками ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 місяця арешту, згідно довідки серія ДНП №14327 звільнений на підставі відбуття строку покарання, офіційно не працевлаштований, має постійне місце мешкання, знаходиться під динамічним спостереженням у лікаря-нарколога, на обліку у лікаря психіатра як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями психічного характеру, не значиться.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, підстави для призначення покарання, більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/105-25/15095-НЗПРАП від 27.10.2025 року складають 2228 гривні 50 копійок.

Речові докази:

-речовина (в перерахунку на суху речовину масою 0,074 г, яка поміщена до фольгового згортку (упаковки експерта), пристрій, первинна упаковка в сейф-пакеті N? 5874209, верхня частина якого зафіксована клейкою стрічкою синього кольору з пояснювальними написами, які передано до камери зберігання речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 18 березня 2026 року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1