Справа № 183/1579/26
№ 1-кп/183/224/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000088 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, одружений, працює за трудовим договором на посаді монтера АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, 11 грудня 2025 року приблизно в період часу з 12:00 години до 14:00 години, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає його знайомий ОСОБА_6 та достовірно знаючи, що за вищевказаною адресою у вищезазначений час нікого немає вдома у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме електрогенератора бензинового марки «APRO», який знаходиться біля житлового будинку на території вищезазначеного домоволодіння, про що відомо ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, ОСОБА_5 11 грудня 2025 року, в період часу з 12:00 години до 14:00 години, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, продовжуючи знаходитися поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на огороджену парканом територію вищевказаного домоволодіння.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , взяв тачку на якій був встановлений електрогенератор бензиновий марки «APRO» моделі «852102», чорно-зеленого кольору вартістю 10 216 гривень 48 копійок, який належить ОСОБА_6 та викотив з території домоволодіння вищевказане майно, тим самим заволодів ним.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном покинув територію домоволодіння, розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 10 216 гривень 48 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Вказав, що дійсно 11 грудня 2025 року проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де заволодів електрогенератором, який в подальшому здав в ломбард, отримані кошти витратив на власні потреби. Зазначив, що у скоєному щиро кається та в майбутньому не допустить подібних вчинків, сприяв органам досудового розслідування у поверненні потерпілому, викраденого у нього майна.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже суд, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше сховище, в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки та визнанні вини.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті).

Також, з огляду на вказані обставини, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та відповідно до ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Крім того, під час досудового розслідування у кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу, вартість проведення якої склала 400 гривень, яку було проведено судовим експертом ОСОБА_7 . Разом з тим, в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що експерт ОСОБА_7 не є державним експертом, тому вказані витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- договір фінансового кредиту та застави № від 11.12.2025 року з додатком до нього зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- бензиновий генератор APRO 852102 чорно-зеленого кольору - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1