Справа № 369/4905/26
Провадження № 1-кс/369/662/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП В Київській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним клопотанням звернувся слідчий, в якому просив продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гадяч, Миргородського району, Полтавської області, українця, громадянина України, «ФОП Микитенко», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , (зі слів) раніше не судимого, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 квітня 2026 року.

В обґрунтування вимог клопотання вказував, що у провадженні слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000046, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року із подальшими змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу МОЗ України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив незаконні операції з психотропними речовинами за наступних обставин.

У 2026 році, точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території міста Києва, умисно, з метою подальшого незаконного збуту психотропних речовин, придбав, у не встановленої слідством особи психотропну речовину обіг якої заборонено- 4-ММС(4-метилметкатинон) у невстановленій слідством кількості, але не менше 15,0 г, яку переніс до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке перебуває у нього в користуванні за адресою: АДРЕСА_3 та став зберігати з метою подальшого незаконного збуту.

23.01.2026 на підставі постанови першого заступника керівника Фастівського РУП ГУНП в Київській області було проведено невідкладний обшук в період часу з 13 год. 05 хв. по 13 год. 30 хв., гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведення якого було виявлено та вилучено 3 zip пакети з вмістом кристалічної речовини білого кольору, кожен з яких поміщено в окремий спеціальний пакет: № RIC2103021, RIC 2103022 та RIC 2103023, а також zip пакет обмотаний поліетиленом чорного кольору та клейкою стрічкою з вмістом кристалічної речовини, який поміщено до спеціального пакету № WAR 1484191.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-26/3746-НЗПРАП від 26.01.2026 надана на дослідження речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 82, 391 г.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» амфетамін, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року Таблиці 1.2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» амфетамін, масою від 15,0 г і більше, складає особливо великий розмір за придбання та зберігання з метою збуту якої настає кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 307 КК України. ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні і зберіганні психотропних речовин, у особливо великому розмірі, з метою збуту, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

23 січня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та розпочате кримінальне провадження № 0000016 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

23 січня 2026 року кримінальне провадження № 0000013 від 19.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115, п. 6, п. 11, ч. 1 ст. 263 КК України та кримінальне провадження №0000016 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000013.

24 січня 2026 року ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 26 січня 2026 року ухвалою Києво - Святошинського районного суду відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 лютого 2026 року. 23 лютого 2026 року ухвалою Києво - Святошинського районного суду відносно ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20 березня 2026 року. 11 березня 2026 року з матеріалів кримінального провадження №0000013 від 19.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115, п. 6, п. 11, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, постановою прокурора було виділено матеріали кримінального провадження №0000046 від 11.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення невідкладного обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 від 23.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.01.2026; протоколом затримання ОСОБА_5 на підставі ст. 208 КПК України від 23.01.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 24.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.01.2026, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності. Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваному ОСОБА_5 спливає 24 березня 2026 року, однак закінчити досудове розслідування у зазначений термін не є можливим, у зв`язку із тим, що в межах вказаного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, а саме: отримати висновки судової експертизи матеріалів, речовин та виробів виконання яких доручено експертам Київського науково -дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України; отримати висновки судових молекулярно-генетичних експертиз, виконання яких доручено експертам Київського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України; провести інші слідчі (розшукові) дії, які необхідні для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування.

Так, строк досудового розслідування спливає 24 березня 2026 року, в той же час строк запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 спливає 20 березня 2026 року, однак закінчити досудове розслідування в кримінальному провадженні до 24 березня 2026 року, тобто до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, не надається можливим, оскільки для закінчення розслідування необхідно отримати висновки експертів по вищезазначеним судовим експертизам, провести ряд слідчих (розшукових) дій та виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Висновки вказаних експертиз матимуть істотне значення для досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, після отримання висновків вищевказаних експертиз, з урахуванням зазначених у них відомостей, може виникнути потреба в проведенні інших слідчих розшукових дій та проведення додаткових судових експертиз. Проведення вказаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу, тому направлення обвинувального акту до суду без їх проведення недоцільно, оскільки це може негативно вплинути на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Орієнтовний строк, необхідний для проведення та завершення зазначених процесуальних дій, складає не менше одного місяця. Зазначені дії не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин, пов`язаних із обставинами вчинення кримінального правопорушення, тривалістю виконання судових експертиз та виникнення необхідності у проведенні додаткових слідчих (розшукових) дій за їх висновками. У зв`язку з чим постановою керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження задоволено, та визначено новий строк досудового розслідування три місяці з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто до 24 квітня 2026 року. У той же час ризики, які слугували підставою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування на даний час не зменшилися та не перестали існувати. Так, ОСОБА_5 продовжує підозрюватися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким, умисним злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі. Враховуючи вищевикладене, а також те, що ризики, передбачені пунктами п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, виникла необхідність в продовженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Стверджував про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, які продовжують існувати та не зменшились, строк досудового розслідування не завершився.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказували на те, що прокурор не довів наявність вказаних ризиків. В зв`язку з чим сторона захисту просила не продовжувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обмежитися домашнім арештом.

Слідчий суддя, вислухавши думки прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши клопотання, додані до нього документи, дійшов такого висновку.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені даною статтею.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

24.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваного до вчинення вказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Судом встановлено, що до клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу були долучені докази, які з достатньою достовірністю можуть свідчити про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, а отже про обґрунтованість підозри.

Суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися з метою уникнення від кримінальної відповідальності за злочин, в якому підозрюється, у разі, якщо суд дійде висновку про винуватість останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування.

Про наявність ризику того, що підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні, свідчить те, що на даний час з такими особами проведені не всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, вказані особи не були допитані судом безпосередньо, тож, з урахуванням обставин вчинення злочину, підозрюваний може впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Оцінюючи можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про те, що, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, а застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, є недостатнім для їх запобігання, зважаючи на ступень встановлених ризиків та наявних доказів, що характеризують підозрюваного у цій справі.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, що, зважаючи на крайню ступінь втручання в право підозрюваного на свободу та особисту недоторканість, відповідатиме інтересам суспільства.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (ч.4 ст.183 КПК України).

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкість, суд не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП В Київській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 39 днів в межах строку досудового розслідування до 24 квітня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 17 березня 2026 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1