ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 29.01.2026 за №0000006, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. с.П`ятихатки Василівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, 2013р.н., офіційно не працює, має 3 групу інвалідності, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи позбавлений права керуванням транспортними засобами строком на 1 рік згідно з постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025, яка набрала законної сили 31.03.2025, будучи достовірно обізнаним із вказаною постановою суду, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма органами державної держави, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, підриваючи авторитет органів правосуддя України, діючи умисно, 14.01.2026 приблизно о 07:54 керував транспортним засобом «Citroen C-Elysee», номерний знак НОМЕР_1 по пр.Ювілейний, буд.33 в м.Запоріжжі, де був зупинений працівниками поліції, тим самим умисно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно він був позбавлений права керування транспортними засобами на один рік відповідно до постанови суду, але продовжував їздити на автомобілі, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. 14.01.2026 його також зупинили працівники патрульної поліції і на нього знов було складно протокол про адміністративне правопорушення. Він визнає, що не виконував постанову суду про позбавлення його права керування транспортним засобом. Він щиро кається в скоєному, просить суворо не карати та призначити йому покарання у вигляді штрафу. Також пояснив, що він проживає разом з батьками-пенсіонерами та неповнолітнім сином, 2013р.н., розлучений вже біля шести років, офіційно не працює, має неофіційний підробіток, отримує пенсію по інвалідності, які дозволяють йому сплатити штраф.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення нетяжкий злочин, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2013р.н., офіційно не працює, є пенсіонером за інвалідністю 3 групи довічно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд враховує, що на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, - 14.01.2026 ОСОБА_4 не був судимий.

При цьому, вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2026 останній був засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, яке є кримінальним проступком і також вчинено 14.01.2026, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн., який сплатив добровільно 26.02.2026. Отже, в силу приписів п.2-1 ч.1 ст.89 КК України ОСОБА_4 вважається раніше не судимим.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі вищевикладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді штрафу, яке слід обрати в межах санкції ч.1 ст.382 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Речові докази DVD-R-диски з відеозаписами події, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1