Справа № 547/894/23
Провадження № 1-кп/539/151/2026
УХВАЛА

09 березня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

Представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 07 червня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 362 Кримінального кодексу України,

про повернення обвинувального акту, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000018 від 07 червня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 ) та ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 362 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Підготовче судове засідання було призначене на 15 січня 2026 року та відкладено на 29 січня 2026 року, 09 березня 2026 року.

26 січня 2026 року захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 ) звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту, мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний обвинувальний акт в порушення статті 291 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) не містить повного викладу фактичних обставин справи щодо події кримінального

правопорушення, форми вини, мотиву та способу вчинення злочину, тобто не містить

конкретного формулювання обвинувачення, від якого має захищатись

обвинувачений.

Так, відповідно обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_11

обвинувачуються за частиною третьою статті 362 КК України у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчиненій повторно. При цьому, виклад фактичних обставин інкримінованих правопорушень не містить даних про те, про які

системи йде мова, яку інформацію змінювали підсудні та якими самими діями. Тобто,

крім фрази про обвинувачення за вказаною нормою, обвинувальний акт не містить

інформації, яка б могла бути віднесена до обставин цього злочину.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується за частиною першою статті 366 КК України у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. При

цьому, як вбачається з обставин, викладених в обвинувальному акті, їй інкриміновано

«складення завідомо неправдивих бухгалтерських документів» та «видача ряд

завідомо неправдивих офіційних документів». При цьому зі змісту обвинувального

акту також не можливо визначити, про які саме офіційні документи йде мова.

Захисник зазначив, що при викладенні фактичних обставин справи в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 як працівники бухгалтерії були

наділені «правомочністю управління коштами» виконавчого комітету. При цьому, з

посилання в обвинувальному акті на посадові інструкції ОСОБА_7 та ОСОБА_11

така «правомочність» не вбачається. Більш того, дефініція «управління коштами»

міститься в Бюджетному кодексі України, відповідно якої головний бухгалтер не наділений повноваженнями управляти коштами ради чи виконавчого комітету.

Також за статею 191 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_11

обвинувачуються в тому, що «шляхом зловживання службовою особою своїм

службовим становищем, здійснила заволодіння чужим майном, яке було у її віданні».

З такого формулювання обвинувачення неможливо зрозуміти, яким же способом

розкрадання скористалась ОСОБА_7 при вчиненні інкримінованого їй злочину і

кому ( ОСОБА_7 чи ОСОБА_11 ) викрадене майн обуло «ввірено».

На переконання захисника, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті містить жаргонізми, що недопустимо для офіційно-ділового стилю такого документу та

ускладнює сприйняття його змісту. Вказані обставини змісту обвинувального акту виключають можливість повноцінного виконання процесуальних функцій захисту та правосуддя в даному процесі.

Крім того, як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 інкриміновано

вчинення за період 2022-2023 років продовжуваного кримінального правопорушення,

яке складається з декількох тотожних діянь, та кваліфіковано як розкрадання у

великих розмірах. В цей же час, Семенівський районний суд розглядає справу № 547/112/24 за кримінальним провадженням № 0000041 від 07 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 362 КК України. В даній справі їй також інкриміновано абсолютно тотожні правопорушення з

такою ж кваліфікацією, тільки за період квітня-грудня 2021 року та за 19 квітня 2023

року.

Тотожні діяння вчинялись за період 2021-2023 років і

повинні кваліфікуватись, на думку захисника, як одиничний складний продовжуваний злочин. Штучне розділення одиничного злочину на два кримінальних провадження

неодмінно потягне порушення статті 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто

не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й

те саме правопорушення. Також дана обставина унеможливлює застосування ряду

процесуальних інститутів для захисту обвинуваченої.

Винесення двох вироків за одиничний злочин як за сукупністю

злочинів суперечитиме реалізації основного принципу призначення покарання,

визначеного статті 65 КК України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і

основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

З огляду на указане захисник ОСОБА_8 просив обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000018 від 07 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 362 КК України повернути прокурору Глобинської окружної прокуратури для усунення недоліків.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 , а також обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України. Суть доводів захисника зводиться до незгоди сторони захисту із пред`явленим обвинуваченням, що має бути встановлено у ході судового розгляду. Незначні граматичні недоліки викладу змісту обвинувального акту є формою відображення прокурором своєї позиції та не можуть бути підставами для його повернення. На думку прокурора, підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали, вважає, що підстав для повернення обвинувального акту немає, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Порядок складання обвинувального акту, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту передбачено статею 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Положеннями статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статею 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, що повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно з частиною першою статті 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Пунктом 3 частини четвертої статті 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України, відповідно до якого суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме: невідповідність обвинувального акту вимогам закону. В статтях 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Даний обвинувальний акт складено 30 вересня 2023 року відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме положень статті 291 КПК України. В обвинувальному акті відображено всі необхідні відомості, які він має містити, зокрема: викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності чіткого формулювання обвинувачення, то слід зазначити, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому вигляді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

З огляду на наведені положення Кримінального процесуального кодексу України суд вважає, що позиція захисника ОСОБА_8 , підтримана обвинуваченими та захисником ОСОБА_9 , про те, що обвинувальний акт не конкретизовано, не містить повного висвітлення усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, не може бути визнано підставами, визначеними КПК України, для висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону та необхідність у зв`язку з цим повернення його прокурору, оскільки, доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення встановлюється під час розгляду справи по суті.

Таким чином, суду не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення прокурором вимог статті 291, 293 КПК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає.

Керуючись статею 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту, поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 07 червня 2023 року, за обвинуваченням: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366, частиною третьою статті 362 Кримінального кодексу України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений 12 березня 2026 року о 12-00 год. в залі судових засідань Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_3