Справа № 639/8429/25
Провадження № 1-кп/639/163/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Харків

Колегія суддів Новобаварського районного суду міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю запасного судді ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 14.08.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000707 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.1, п.8 ч.2 ст. 115, ст. 348 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки стороною обвинувачення не доведено реальне існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 немає жодних намірів переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення або впливати на потерпілих та свідків обвинувачення, останній всупереч доводам прокурора має офіційне працевлаштування та стабільний високий дохід.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника, також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судовим розглядом встановлено, що 16.08.2025 ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.10.2025 року включно, без визначення розміру застави.

В подальшому ухвалами Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.10.2025 року, 11.11.2025 року та 06.01.2026 року відносно ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.03.2026 року включно.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 п.8 ч.2 ст.115, ст. 348 КК України, які згідно ст. 12 КК України є особливо тяжкими умисними злочинами проти життя особи та проти авторитету органів державної влади, за вчинення яких санкціями статей передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

При вирішенні клопотань прокурора та сторони захисту судова колегія враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів проти життя особи та проти авторитету органів державної влади, за вчинення яких санкціями статей передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім цього обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлює незворотність настання покарання, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про те, що він може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце свого мешкання та почати переховуватись від суду;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів проти життя особи та проти авторитету органів державної влади проти співробітника поліції та співробітників ТЦК та СП, у зв`язку із чим може продовжити вчинення інкримінованих йому злочинів або вчиняти аналогічні інші протиправні дії проти вказаної категорії осіб. Крім того, обставини кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати про його небажання вести законний спосіб життя.

Разом з цим, при розгляді зазначеного клопотання прокурором не доведено реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на теперішній час потерпілі та всі свідки обвинувачення по даному кримінальному провадженню вже допитані в судовому засіданні.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) репутацію обвинуваченого, який раніше не судимий; 4) даних про особу обвинуваченого, який неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, тобто немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 в будь-який момент може покинути місце свого проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом враховується, що наявність у ОСОБА_7 офіційного працевлаштування з серпня 2016 року, хоча і заслуговує на увагу, проте суттєво встановлені в судовому засіданні ризики у кримінальному провадженні не зменшує та не є самостійною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ця обставина існувала на час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень і не стала стримуючим фактором для обвинуваченого від здійснення відповідних дій.

Стороною захисту на теперішній час не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились або відпали в такому обсязі, що є достатніми для переконання суду в необхідності зміни запобіжного заходу.

Отже, інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, переховування від суду.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 26 квітня 2026 року.

Разом з цим на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, п.1, п.8 ч.2 ст. 115, ст. 348 КК України, які вчинені із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 26 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копії ухвали направити для виконання до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3