КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровськогорайонного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0001161 від 02.04.2025 за ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровськогорайонного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, а саме з 02.04.2025 року по 07.04.2025 року. Вирішено питання щодо доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 01.04.2025 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_7 приїхав до своєї знайомої ОСОБА_8 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , після чого почав гучно стукати у двері її квартири, проте вона не відчиняла, тому ОСОБА_7 продовжив стукати у двері вказаної квартири.

На шум з коридору з квартири АДРЕСА_4 вийшла ОСОБА_9 , яка зробила ОСОБА_7 зауваження щодо порушення спокою жителів сусідніх квартир, внаслідок чого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , шляхом заподіяння їй ударів ножем.

Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та свідомо допускаючи настання тяжких наслідків у вигляді тяжкої шкоди здоров`ю потерпілої, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , дістав з кишені ніж та умисно наніс потерпілій три удари в різні частини тіла, зокрема в область черевної порожнини, праву сідничну область та праве плече, спричинивши потерпілій своїми діями тілесні ушкодження у вигляді: а) проникаючого колото-різаного поранення живота, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження; б) колото-різаного поранення правого плеча, що відноситься до легкого тілесного ушкодження; в) колото-різане поранення правої сідничної ділянки, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, після чого ОСОБА_7 залишив місце події.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися до реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що ОСОБА_7 раніше не судимий, обставини, які обтяжують покарання, відсутні; визнав свою вину, щиро розкаявся, жалкує про вчинене і має намір відшкодувати потерпілій 5000 (п`ять тисяч) у.о.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника з наведених у ній підстав.

Згідно ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів не вбачає.

Як убачається із вироку, суд першої інстанції врахував, відповідно до вимог ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким; особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, і призначив ОСОБА_7 покарання в межах ч. 1 ст. 121 КК України, наближене до мінімального.

Як убачається із вироку, визначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався положення ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, фактичні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є тяжким; особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, відсутність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин та призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, наближене до мінімального - 6 років позбавлення волі.

На переконання колегії суддів призначене вироком суду покарання ОСОБА_7 відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, сукупності даних про обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через суворість, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку в апеляційному порядку.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не враховано наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, є неспроможними, оскільки у суді першої інстанції ОСОБА_7 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання даної обставини як пом`якшуючої покарання.

Також доводи апеляційної скарги щодо наявності в ОСОБА_7 таких хвороб, що унеможливлюють його утримання в місцях позбавлення волі та необхідністю проводити медичне лікуватися, - є необґрунтованими, позаяк матеріали кримінального провадження не містять підтверджуючих документів щодо наявності таких обставин та стороною захисту у суді апеляційної інстанції не надано.

На переконання колегії суддів, доводи захисника про наявність підстав для застосування ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки, беручи до уваги фактичні обставини справи, заподіяння декількох тілесних ушкоджень у різні частини тіла, у тому числі у життєво важливі органи, зокрема область черевної порожнини, наслідки вчиненого - тяжкі тілесні ушкодження у потерпілої, - свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Оскільки місцевим судом кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з статтями 50, 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,- без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/5644/2025

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1