ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника захисника ОСОБА_3

особи, в інтересах якої подано заяву ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000117 від 14.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України (єдиний унікальний номер справи 522/23874/25), -

встановив:

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся із заявою відвід судді Приморського районного суду ОСОБА_5 від розгляду вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України.

Обґрунтовуючи подану заяву захисник ОСОБА_3 послався на те, що в підготовчому судовому засіданні суддею ОСОБА_5 всупереч заперечень сторони захисту було прийнято рішення про передачу кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 іншому судді Приморського районного суду м. Одеси, який розглядає кримінальне провадження стосовно інших осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, у тому числі і злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України. Однак, інший склад суду, який розглядає кримінальне провадження, ухвалою відмовив в об`єднанні кримінальних проваджень в одне, пославшись на те, що таке об`єднання кримінальних проваджень створить перешкоди для забезпечення прав учасників судового провадження та призведе до конфлікту інтересів.

За таких обставин, захисник ОСОБА_3 вважає, що подальше здійснення правосуддя у кримінальному провадженні суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 є неможливим, позаяк його дії та рішення у справі викликають сумніви у його неупередженості та об`єктивності.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав доводи заяви про відвід судді ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 , в інтересах якої заявлено відвід головуючому судді, підтримала заяву свого захисника про відвід судді ОСОБА_6 та пояснила, що в цьому кримінальному провадженні має статус обвинуваченої. У кримінальному провадженні про необхідність об`єднання з яким прийняв рішення суддя ОСОБА_5 вона виступає захисником одного з обвинувачених осіб, чого не міг не знати суддя ОСОБА_5 . Отже, на її переконання процес розгляду кримінального провадження відносно неї розпочався з істотних процесуальних порушень, які викликають у сторони захисту об`єктивні занепокоєння в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в який просив здійснювати судовий розгляд заяви про відвід судді за його відсутності та заперечив проти задоволення заявленого відводу.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи заяви про відвід, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку, що відвід є необґрунтованим, а аргументи заявника не мають зв`язку з підставами для відводу, з огляду на наступне.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_3 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів стороною захисту не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання сторони захисту в неупередженості судді ОСОБА_5 та його необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання сторони захисту у недостатній неупередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_5 ґрунтуються на припущеннях і нічим не підтверджуються та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими суддею в ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи сторони захисту суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_5 або його об`єктивності, стороною захисту не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу сторони захисту, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, сторона захисту вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а не заявляти про недовіру суду.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_5 , суд визнає доводи захисника ОСОБА_3 , викладені у заяві про відвід безпідставними, та які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/23874/25

Номер провадження № 1-кс/522/889/26

Головуючий суддя ОСОБА_1