запорізький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/58/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/9621/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, задовольнити його скаргу, повернути справу до повторного розгляду, або зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі внести відомості про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до змісту його заяви.

Повідомлені належним чином сторони до судового засідання апеляційного суду не з`явились, а тому з урахуванням приписів ч.4 ст.405 КПК, колегія суддів вважає, що неприбуття цих осіб не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про кримінальне правопорушення від 18.08.2025 року.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (на цей час ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області) перебувало кримінальне провадження №0003335, відомості про яке були внесені 08.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК.

При ознайомленні з матеріалами вказаного кримінального провадження йому (як потерпілому) стало відомо, що під досудового розслідування слідчий ОСОБА_7 призначив повторну судову-медичну експертизу стосовно ОСОБА_8 , а судово-медичний експерт ОСОБА_9 у своєму висновку кваліфікував тілесні ушкодження у ОСОБА_8 як легкі. Він вважає, що вказаний експерт не міг під час проведення експертизи (після спливу 7 місяців після події), знайти сліди тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 від електроструму. Крім того, травма, отримана ОСОБА_8 07.08.2015 року о 16-00 год., жодним чином не відноситься до подій, які були за участі ОСОБА_6 07.08.2015 року об 11-00 год.

На думку ОСОБА_6 призначення слідчим вказаної судово-медичної експертизи є фактом внесення слідчим завідомо недостовірних відомостей до офіційного документу постанови про призначення експертизи.

У зв`язку з цим, він 18.08.2025 року звернувся до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою (25-4) про внесення відомостей до ЄРДР, а саме: про вчинення слідчим СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК, а саме: внесення завідомо недостовірних відомостей в офіційний документ постанову про призначення судової медичної експертизи від 25.07.2016 року стосовно ОСОБА_8 .

У подальшому, посадові особи ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області скерували його заяву №25-4 до ТУ ДБР, розташоване у м.Мелітополі.

До моменту звернення до суду він так і не отримав жодної відповіді від уповноважених осіб ТУ ДБР, розташоване у м.Мелітополі, у зв`язку з цим просить зобов`язати вказаних осіб внести відомості до ЄРДР по його заяві №25-4 від 18.08.2025 року за ч.1 ст.366 КК.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 зазначивши, що у заяві останнього не наведені достатні дані про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто не наведена достатня сукупність відомостей, які дають можливість зробити обґрунтований висновок про наявність у діях особи суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржені такі рішення, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень частини першої ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зміст зазначеної статті містить конкретне та однозначне положення для регулювання певних процесуальних відносин, а саме дій слідчого, прокурора на початку досудового розслідування після подання особою заяви про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, які вони зобов`язані зробити - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 4 статті 214 КПК визначено, що слідчий прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.1.2 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, частиною 5 статті 214 КПК визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення. Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Колегія суддів зазначає, що певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце та наявний склад кримінального правопорушення, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час судового розгляду встановлено, що 18.08.2025 року заявником направлено до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області заяву, в якій він вказує що слідчий ОСОБА_7 призначив повторну судову-медичну експертизу стосовно ОСОБА_8 , а судово-медичний експерт ОСОБА_9 у своєму висновку кваліфікував тілесні ушкодження у ОСОБА_8 як легкі. ОСОБА_6 вважає, що вказаний експерт не міг під час проведення експертизи (після спливу 7 місяців після події), знайти сліди тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 від електроструму. Крім того, травма, отримана ОСОБА_8 07.08.2015 року о 16-00 год., жодним чином не відноситься до подій, які були за участі ОСОБА_6 07.08.2015 року об 11-00 год.

У зв`язку з цим ОСОБА_6 вважає, що слідчим у постанову про призначення експертизи були внесенні, на його думку, недостовірні відомості.

На думку колегії суддів, доводи ОСОБА_6 не містять у собі повідомлення про вчинення злочину передбаченого ст.366 КК «Службове підроблення».

Так, заявником в своїй заяві не наведено обставин вчинення вказаного злочину, не вказано дії, які вказують на вчинення даного злочину. У заяві вбачається відсутність фактичних доказів скоєння кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла переконання, що аналіз положень статті 214 КПК дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/9621/25