ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2654/25 Номер провадження 11-кп/814/1078/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 січня 2026 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000152 від 20.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 189 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, раніше судимому, останній раз 04.08.2022 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 286-1 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 7 років, який відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 22 березня 2026 включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність ризиків, що не перестали існувати, а також доведеність того, що інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання їх настання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить перевести його з ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» до ДУ «Крюковська виправна колонія №29», або іншої установи такого ж рівня.

Вказує, що існування ризиків не доведено, потерпілий не має до нього жодних претензій та не заперечує, щоб він перебував в колонії.

Адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» строком на 60 діб.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що доводи, на які посилається прокурор у своєму клопотанні стосовно існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на час розгляду цього клопотання є безпідставними, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, яким чином обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)».

Вказує, що "подвійний" арешт особи може становити серйозне порушення норм КПК, а саме незаконне позбавлення волі, оскільки, очевидно, що вищевказана особа наразі вже перебуває в умовах несвободи та відбуває покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку суду в іншій кримінальній справі, який набрав законної сили.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг та просили задовольнити апеляційні скарги з підстав у них наведених. Прокурор ОСОБА_6 вважав рішення суду першої інстанції законним та належним чином обгрунтованим, а тому просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене ЄРДР за № 0000152 від 20.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.01.2026 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Судом встановлені наступні ризики: 1) обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, але на шлях виправлення не став та обвинувачується у скоєнні умисного злочину проти власності, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, із погрозою застосування насильства щодо потерпілого, який було вчинено в умовах ізоляції під час відбування основного покарання в умовах ДУ «Крюковська виправна колонія №29»; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідків, які також відбувають покарання та перебувають в умовах ДУ «Крюковська виправна колонія №29», з метою зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме через інших засуджених, які відбувають покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія №29», впливати прямо або опосередковано на потерпілого.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи відомості про його особу, які наведені вище, та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником та обвинуваченим не наведено в апеляційних скаргах доводів які б переконали у зворотному.

З плином часу, вірогідність настання наведених вище ризиків не зменшилася.

Щодо посилань захисника про застосування до обвинуваченого "подвійного" арешту, то такі доводи є безпідставними.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7 відбував покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2022, за яким його засуджено за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 7 років, тобто на підставі рішення суду в іншому кримінальному провадженні.

В той же час, у відповідності до положень ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, до яких також відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, тобто в межах провадження, що перебуває на розгляді.

В даному випадку, у кримінальному провадженні № 0000152 до ОСОБА_7 одночасно з триманням під вартою інших запобіжних заходів не було застосовано, а факт його відбування покарання за вироком суду у іншому кримінальному провадженні, не впливає на можливість застосування заходів забезпечення у цьому провадженні.

Крім того, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 про його переведення з ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» до ДУ «Крюковська виправна колонія №29», або іншої установи такого ж рівня, виходять за межі апеляційного розгляду ухвали суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути задоволені.

Враховуючи наведене, ухвала суду є законною та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 січня 2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4