Справа № 569/5436/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365. Ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000752 від 29.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язки лісничого Клеванського лісництва Костопільського надлісництва Філії, наділена правозастосовними функціями та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Положення «Про Державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів», є працівником правоохоронного органу.

Так, у період з 17.10.2025 по 17.11.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків лісничого Клеванського лісництва Костопільського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», будучи працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи, що рубка лісових насаджень на лісовій ділянці у кварталі 44 виділу 40 площею 0.7 га Клеванського лісництва Костопільського надлісництва Філії незапроектована в матеріалах лісовпорядкування земель лісового фонду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи свої службові повноваження, тобто діючи умисно, виходячи за межі наданих їй повноважень, у порушення вимог статті 69 Кодексу, та Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», надала вказівку невстановленим досудовим розслідуванням особам, здійснити незаконну порубку 140 дерев різних порід у зазначеному вище кварталі, спричинивши державним інтересам в особі Клеванської територіальної громади у сумі 4865729 грн. 49 коп., тобто спричинено тяжкі наслідки державі у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів.

Крім того, у період з 17.10.2025 по 17.11.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків лісничого Клеванського лісництва Костопільського надлісництва Філії «Поліський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу, як важливого елементу навколишнього природного середовища, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди довкіллю, незаконно, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, маючи прямий умисел направлений на незаконну порубку дерев, перевезення, зберігання та збут незаконно зрубаних дерев організувала у кварталі 44 виділ 40 площею 0.7 га Клеванського лісництва Костопільського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» порубку 136 сироростучих дерев породи «яблуня», 3 сироростучих дерев породи «каштан», 1 сироростучого дерева породи «груша» невстановленими досудовим розслідуванням особами, спричинивши шкоду лісу у сумі 4865729 грн. 49 коп., що у шістдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

У подальшому, у середині листопада, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи з прямим умислом, маючи намір на незаконне зберігання та перевезення незаконно зрубаних дерев, з метою подальшого збуту вказаної деревини, організувала невстановленими досудовим розслідуванням особами, невстановленими транспортними засобами перевезення зрубаної деревини у кількості 16,93 м. куб. з місця проведення незаконної порубки, що у кварталі 44 виділ 40 площею 0.7 га Клеванського лісництва Костопільського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» на територію Різдва Богородиці Білівського жіночого монастиря, що у селищі Білівські Хутори Рівненського району Рівненської області по вулиці Монастирська, 29а, де безоплатно її збула представнику вказаного монастиря. Іншу частину незаконно зрубаної деревини у кількості 25,485 куб.м. ОСОБА_4 зберігала на місці проведення незаконної порубки дерев, а решту незаконно зрубаної деревини у кількості 31,9 куб.м. збула за невстановлених досудовим розслідуванням обставин.

17.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, тобто у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України, тобто в організації незаконної порубки дерев у лісах, перевезенні, зберіганні та збуті незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 22.11.2025;

-протоколом огляду предметів від 15.12.2025;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

-висновком інженерно-екологічної експертизи №6160-Е від 20.01.2026;

-протоколом огляду місця події від 13.02.2026;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Покликаючись на викладені обставини, а також на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування інших запобіжних заходів не зможе забезпечити дотримання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, своєчасного проведення слідчих дій та контролю за місцем її перебування.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримаа за викладених у ньому обставин просив його задоволити.

Підозрювана та її захисник просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого вказавши на необґрунтованість підозри та заявлених стороною обвинувачення ризиків. Крім того, підозрювана жодним чином не переховувалася від органу досудового розслідування, не може чинити тиску на свідків, оскільки усі свідки у кримінальному провадженні допитані, підозрювана відсторонена від займаної посади, наміру іру вчиняти інші кримінальні правопрушення, чи перешкоджати встановленню істини по справі не має. Має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що Третім слідчийм відділом ( з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000752 від 29.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України .

У рамках даного кримінального провадження, за вищевказаних обставин, 17.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 та ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України,

Під час судового розгляду клопотання, твердження прокурора, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ніякими обґрунтованими та належними доказами в судовому засіданні не підтверджено.

Також відсутні будь-які факти переховування від органу досудового розслідування підозрюваною, яка має постійне місце проживання, де проживає разом із чоловіком на трьома малолітніми дітьми, що свідчить про її місці соціальні зв`язки. ОСОБА_4 , жодної змоги чинити тиск на свідків не має, оскільки відсторонена від займаної посади, інші докази по справі уже зібрані та перебувають у володінні органу досудового розслідування, що свідчить про відсутність ризиків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні зясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обовязків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.

При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.

Натомість, протягом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у певний період доби не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя, приходить до переконання, що є всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст.194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».

Таким чином, характеризуючи особу підозрюваної ОСОБА_4 яка має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей, що свідчить про її міцні соціальні зв`язки, а тому на даний час немає підстав стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яким спрямоване застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що підозрювана тісно співпрацює з органом досудового розслідування для встановлення повного, всебічного та об"єктивного розслідування даного кримінального провадження. На даний час свідки у кримінальному провадженні допитані, усі необхідні письмові докази (документи) вилучені.

Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 193-174, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.05.2026

-Покласти на підозрювану ОСОБА_20 такі обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

-повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування без дозволу слідчого чи прокурора із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов"язків до 17.05.2026.

Копію ухвали направити на виконання до СУ ГУНП в Рівненській області, а також вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя