Справа № 201/2794/26
Провадження № 1-о/201/6/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 перебувала заява ОСОБА_2 про відвід прокурора ОСОБА_4 від кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014.

04.03.2026 ОСОБА_2 подав заяву про відвід слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 , яка розподілена на розгляд судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1

11.03.2026 через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав клопотання про залучення йому у якості представника Державу України в особі громадського діяча, правозахисника та журналіста ОСОБА_5 , на підставі укладених договірних відносин та судових рішень, що підтверджують його статус представника у даній справі. У разі неможливості допуску обраного ним представника забезпечити йому як соціально малозабезпеченій особі безоплатну правову допомогу та призначити адвоката. Врахувати як учасників провадження осіб, зазначених у цивільному позові, поданому у межах кримінального провадження, а саме: Представника Президента України; Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; Delegation to Ukraine, European External Action Service (EEAS); European Commission.

Під час розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 , ухвалою від 11.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення йому представника Державу України в особі громадського діяча, правозахисника та журналіста ОСОБА_5 , а також адвоката з Центру надання безоплатної правничої допомоги.

Підставою для вказаної відмови слугувало наступне.

Відповідно до ст.131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством будь-які винятки щодо представництва заявника в суді не передбачені.

Відповідно до ст. 60 КПК України заявник наділений вичерпним переліком прав.

Разом з тим, відповідно до ст. 303 КПК України заявник на досудовому провадженні може оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальні правопорушення.

Також згідно із ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Нормами КПК України не визначено, хто має право бути представником заявника.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому враховуючи загальні засади кримінального провадження щодо доступу до правосуддя та представництва, що урегульовані ст. ст. 58, 63, 64-2 КПК України, представником фізичної особи може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Згідно із ст. 45 КПК України захисником є адвокат.

Враховуючи, що ОСОБА_5 не надано документів, які б підтверджували повноваження як адвоката, тому у задоволенні клопотання про залучення його як представника заявника ОСОБА_2 у суді було відмовлено.

Щодо залучення ОСОБА_2 адвоката з числа адвокатів, які надають безоплатну правничу допомогу, суд зазначив наступне.

Положеннями ст. 56 КПК України визначено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право у тому числі мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Суд зауважує на тому, що нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено обов`язку суду забезпечення потерпілому участі представника у кримінальному провадженні.

Разом з тим існує спеціальний закон - Закон України «Про безоплатну правничу допомогу» , який відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги тощо.

Згідно зі ст. 15 Закону суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної правничої допомоги; адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про призначення йому представника - адвоката з Центру надання безоплатної правничої допомоги.

А тому ОСОБА_2 не позбавлений можливості самостійно звернутися за правовою допомогою до Центру з надання безоплатної правничої допомоги за місцем свого проживання для призначення представника або укласти договір з особою, яка має статус адвоката.

Що стосується вимоги ОСОБА_2 врахувати як учасників провадження осіб, зазначених у цивільному позові, поданому у межах кримінального провадження, а саме: Представника Президента України; Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; Delegation to Ukraine, European External Action Service (EEAS); European Commission, то суд зазначив, що предметом даного розгляду є заява ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_3 від розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід прокурора ОСОБА_4 від кримінального провадження, а не кримінального провадження в цілому чи цивільного позову.

25.05.2026 від ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд судового рішення, яким йому відмовлено у залученні йому представника Державу України в особі громадського діяча, правозахисника та журналіста ОСОБА_5 , а також адвоката з Центру надання безоплатної правничої допомоги, за нововиявленими обставинами, в якій він зазначає, що 11.03.2026 йому було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, втім після постановлення ухвали заявнику стали відомі обставини, які не були і не могли бути відомі під час судового розгляду, а саме: копія ухвали не була належним чином надіслана заявнику, судом не було забезпечено право заявника на правову допомогу, судом не надано належної правової оцінки усім заявленим клопотанням, заявнику стало відомо, що фактичні обставини розгляду не були повно та об`єктивно відображені в ухвалі суду. Вказане, на думку заявника, свідчить про неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог КПК.

Перевіривши подану заяву суд дійшов такого висновку.

Формулювання ч. 2 ст. 464 КПК, в якій передбачено, що суддя після надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вирішує питання про відкриття такого провадження, означає наявність у судді дискреційних повноважень вирішувати питання про відкриття чи про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами. Вказана правова позиція висловлена ВС ККС в ухвалі від 03.10.2018 року по справі № 442/2307/14-к.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При цьому, системне, логічне й телеологічне тлумачення норм, що містяться у главі 34 КПК України вказує на те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх:

- невідомість суду та особі, яка звертається із заявою, з причин, від них незалежних;

- істотне значення для провадження;

- наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку;

- неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з невідомістю суду;

- відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Більше того, системне тлумачення норм глави 34 КПК України дає підстави для висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій виявлено обставини, що могли суттєво вплинути на прийняте судове рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

При цьому, провадження за нововиявленими обставинами здійснюється не з метою ревізії судового рішення чи повторного розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення нового рішення, і не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них, а за наявності для цього специфічних підстав. Тому така форма перевірки вироку суду, що набрав законної сили, не може мати резервного значення для повторного дослідження доказів, зокрема тих, оцінку яким було надано судами всіх інстанцій.

Окрім того, нововиявлені обставини, будучи юридичними фактами, вказують на специфічні правозастосовчі помилки під час кримінального провадження, що пов`язані з особливими способами їх встановлення.

Слід зазначити також, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження і усунення суперечностей між дослідженими судом доказами на підставі встановлених даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема, обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

У свою чергу, ОСОБА_2 в обґрунтування своїх доводів посилається на те, що після постановлення ухвали, якою йому відмовлено у залученні йому представника Державу України в особі громадського діяча, правозахисника та журналіста ОСОБА_5 , а також адвоката з Центру надання безоплатної правничої допомоги, після постановлення ухвали стали відомі обставини, які не були і не могли бути відомі під час судового розгляду, а саме: копія ухвали не була належним чином надіслана заявнику, судом не було забезпечено право заявника на правову допомогу, судом не надано належної правової оцінки усім заявленим клопотанням, заявнику стало відомо, що фактичні обставини розгляду не були повно та об`єктивно відображені в ухвалі суду, тому вважає такі докази, як нововиявлені обставини.

Суд зауважує, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не тотожний апеляційному чи касаційному оскарженню судових рішень.

При цьому, варто зазначити, що суд не має права повторно переоцінювати докази, а також, не має права давати оцінку певним, з точки зору заявника, порушенням норм матеріального або процесуального закону, які були допущені під час судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження.

Отже, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_2 , не є нововиявленими в розумінні положень ст. 459 КПК України та вони жодним чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні і самі собою або разом із раніше виявленими обставинами не доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути.

Частина 3 ст. 464 КПК України передбачає, що до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, тобто така заява повертається.

Водночас, положення ч. 2 ст. 464 КПК України передбачають, що не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Тобто, положення ч. 2 ст. 464 КПК України надають суду повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття провадження або про відмову в цьому.

Крім того, відповідно до висновку щодо застосування норм права, який викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 522/14170/18, положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що обставини, на які покликається у заяві ОСОБА_2 , не є підставами для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, а тому слід відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 369, 372, 459-467 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яким йому відмовлено у задоволенні заяви про залучення йому представника Державу України в особі громадського діяча, правозахисника та журналіста ОСОБА_5 , а також адвоката з Центру надання безоплатної правничої допомоги.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1