Справа №759/2026/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/766/2026Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника в режимі відеоконференції - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні 0003892 від 22.09.2020 року обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, українця, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно обвинувального акта, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс у великих розмірах з метою збуту.

В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії об`єднані злочинним умислом направленим на збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу у великих розмірах, з метою отримання прибутку, після незаконного їх придбання перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , використовуючи електронні ваги, розфасував частину до поліетиленових пакетів з пазовими застібками та до скляних банок, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, після чого незаконно зберігав вказані предмети за місцем свого проживання з метою їх подальшого збуту.

Так, 21.09.2020 року, в період часу з 18 години 34 хвилини до 19 години 55 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та в подальшому вилучено, поліетиленовий пакет з фрагментами речовини рослинного походження зеленого кольору; дві скляні банки закриті кришкою з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору; паперовий згорток в середині якого подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору; запаяний прозорий поліетиленовий пакет в середині якого два предмети схожі н6а кондитерські вироби «кекси» коричневого кольору; чотири прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками в середині яких речовина рослинного походження зеленого кольору; чотири прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками в середині яких подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору; двадцять шість згортків синьої ізоляційної стрічки, в кожному з яких знаходяться прозорі поліетиленові пакети з пазовими замками з речовинами рослинного походження зеленого кольору; електронні ваги чорного та сріблястого кольорів; прозора кришка прямокутної форми з залишками речовини рослинного походження, які останній зберігав з метою подальшого збуту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/46254-МРВ від 23.09.2020 року, надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом.

Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 3,01г та 1,68г.

Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 4,69 г.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-20/46281-МРВ від 08.10.2020 року, надана на дослідження рослинна маса є особливо небезпечним наркотичним засобом - - канабісом, обіг якого заборонено Маса екстракту канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 129, 65 г.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/46276-МРВ від 27.10.2020 року, надані на дослідження два предмети - кондитерські вироби містять особливо небезпечну психотропну, обіг якої заборонено - тетрагідроканнабінол. Надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Нашарування часток речовин рослинного походження зеленого кольору на робочій поверхні наданих на дослідження електронних ваг та на внутрішній поверхні наданої наданої на дослідження полімерної кришки є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса тетрагідроканнабінолу становить 0,057 г.,0,057 г. Загальна маса тетрагідроканнабінолу 0,114 г. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 60,91 г, 84,62 г., 140,70 г, 9,77 г, 22, 07 г, 4,24 г, 4,09 г, 2,63 г, 2,58 г, 1,89 г, 0,93 г, 0,93 г, 0,93 г, 0,92 г, 0,92 г, 0,92 г, 0,92 г, 0,91 г, 0,91 г, 0,91 г, 0,91 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,90 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,89 г, 0,88 г, 0,88 г, 0,88 г. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 618, 29 г. Маса канабісу в нашаруваннях становить менше 0,0001 г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» встановлено, що про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Крім того, у невстановлений досудовим слідством період часу, гр.-н ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій намір, спрямований на незаконний посів і вирощування рослин конопель, діючи в порушення Закону України « Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, не маючи спеціальної ліцензії Міністерства аграрної промисловості України на посів і вирощування конопель, що видається на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України №561-Р від 15.06.1999 року, за місцем свого фактичного проживання в квартирі АДРЕСА_3 , приховуючи свою незаконну діяльність обладнав теплиці, обладнавши також у середині вентиляцією, освітленням та використовуючи грунт, створив тим самим належний мікроклімат для вирощування рослин роду конопля.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, ОСОБА_8 , реалізуючи свій намір, направлений на незаконне вирощування рослин роду конопля, в зазначеній квартирі АДРЕСА_4 , у грунті посіяв тридцять чотири (34) штуки насіння вказаної рослини, з яких зійшли тридцять (34) рослини, поливав їх, культивуючи грунт і таким чином незаконно виростив вказані тридцять чотири (34) рослини роду конопля до повного їх дозрівання.

21.09.2020 року в період часу з 21 год. 25 хв. до 21 год. 56 хв. на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 проведено санкціонований обшук в ході якого вилучено: тридцять чотири (34) рослини, схожі на рослини роду коноплі.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-20/46333-МРВ від 30.09.2020 року, надані на дослідження тридцять чотири (34) рослини зеленого кольору відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей та є рослинами роду коноплі.

Рослини роду коноплі (Cannabis), відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року ( зі змінами та доповненнями), ( таблиці 1 список №3 - Рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей), є рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, з метою збуту, та за ч.1 ст. 310 КК України, як незаконний посів та вирощування рослин конопель.

Суд дійшов висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України, тому, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, він у пред`явленому обвинуваченні підлягає визнанню невинуватим у зв`язку з чим судом ухвалено виправдувальний вирок.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначити покарання у виді 6 місяців арешту; за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також, просить повторно дослідити письмові докази та наявні в матеріалах провадження відеозаписи.

Зазначає, що мотиви, за яких суд дійшов висновку про недопустимість протоколів обшуку з підстав проведення двох обшуків на підставі однієї ухвали надуманими, такими, що не грунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження. Також, прокурор вважає, що судом безпідставно зазначено, що проведення обшуку та призначення експертизи відбулося поза межами кримінального провадження за ч. 1 ст. 310 КК України, оскільки проведення обшуку та призначення експертизи в межах кримінального провадження за ч. 2 ст. 307 КК України, не можуть слугувати підставою визнання цих дій незаконними.

Також, звертає увагу на те, що висновки суду про порушення права на захист ОСОБА_8 під час обшуку та затримання, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки з досліджених доказів не вбачається, що ОСОБА_8 заявивляв клопотання чи висловлював прохання про залучення йому захисника.

Вказує, що посилання суду на відсутність в матеріалах кримінального провадження витягу з ЄРДР № 0000125 від 09.01.2020, постанови про призначення групи слідчих та порушення правил підслідності не відповідають дійсності.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Провести у кримінальному провадженні повний судовий розгляд та повторно дослідити письмові докази та відеозаписи, долучені прокурором під час розгляду справи в суді першої інстанції, допитати свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , допитати обвинуваченого ОСОБА_8 . Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України звільнити від відбування покарання за ч. 1 ст. 310 КК України, визнати винним за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами, думки обвинуваченого та захисника, які проти неї заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд має перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

В обґрунтування апеляційних вимог сторона обвинувачення покликається на відсутність належної мотивації прийнятого судом першої інстанції рішення та істотне порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не обґрунтував належним чином того, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами кримінального провадження.

Однак, суд першої інстанції вказаних норм не дотримався.

Суд першої інстанції не провів належного аналізу обставин кримінального провадження та не дав оцінки кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК України, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З вироку суду першої інстанції випливає, що судом викладено формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, наведено докази сторони обвинувачення, однак, всупереч ст. 94 КПК України, не надано оцінки всім доказам сторони обвинувачення та не наведено мотивів, з яких суд їх відкидає.

Відсутність належного мотивування судового рішення не лише позбавляє сторони справи достатньої можливості аргументовано оскаржити судове рішення, але й позбавляє суд апеляційної інстанції можливості належно й аргументовано розглянути скаргу на таке рішення, не маючи даних про те, яким чином суд першої інстанції оцінив окремі докази як такі, що підтверджують чи спростовують певні обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, у вироку розкрито зміст доказів сторони обвинувачення, однак відсутній аналіз кожного з них окремо та у сукупності, що є порушенням принципів інстанційності та безпосередності дослідження доказів, а також положень закону щодо обґрунтованості судового рішення.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, яка полягає у наступному.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (п.п. 10, 13, 15 ст. 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 23 та ст. 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими та враховані при постановленні рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним кодексом, а отже, судове рішення відповідно до ст. 370 цього кодексу не може бути визнано законним і обґрунтованим та згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.

Так, аналізом вироку суду встановлено, що судом перелічені надані стороною обвинувачення письмові докази. Однак, більшість доказів не досліджувався. Також судом зазначено про відсутність повноважень прокурорів на здійснення процесуального керівництва та порушення підслідності у даному кримінальному провадженні, зокрема відсутність відповідних процесуальних документів, що не відповідає дійсності. Вказане свідчить про те, що судом належним чином не досліджено надані прокурором процесуальні документи.

Верховний Суд у своїх правових позиціях неодноразово констатував, що обов`язок всебічного й неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що, для того щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, які стосуються події, що є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом не достатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість існування іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Окрім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону і здійснення прав та свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Підсумовуючи усе викладене, судом допущено неповноту судового розгляду, що полягає у безпідставному відхиленні дослідження наданих стороною обвинувачення письмових доказів не у повному обсязі; висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що полягає у тому, що: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

На переконання колегії суддів, апеляційний розгляд у цьому випадку не може надати сторонам достатніх процесуальних можливостей для з`ясування обставин справи, важливих для правильної кваліфікації дій обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції, під час якого слід повторно дослідити всі наявні у кримінальному провадженні докази, а також вчинити інші процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути, для встановлення об`єктивної істини у справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді, слід врахувати викладене, дослідити фактичні обставини справи, а також перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора зі змінами і, з використанням наданих процесуальних можливостей, за умов встановлення вини ОСОБА_8 , правильно кваліфікувати дії останнього та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора - задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя