Справа № 201/6886/26
Провадження № 1-кс/201/1880/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Донецьк, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000399 від 25 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що не пізніше 31 травня 2023 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), громадянка України, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Волноваха, діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, з ідеологічних мотивів, підтримуючи воєнну агресію Російської Федерації на території України, переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на сприяння державі-агресору Російській Федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно зареєструвалась кандидатом у «депутати Волноваської муніципальної ради «Донецької Народної Республіки» І скликання від політичної партії «Єдина Росія», з метою бути обраним до вказаного органу окупаційної влади, тобто взяв участь у незаконних виборах на тимчасово окупованій території.

У подальшому, 10 вересня 2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи в тимчасово окупованому м. Волноваха, продовжуючи свій умисел, спрямований на сприяння державі-агресору Російській Федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно, за результатами незаконних виборів на тимчасово окупованій території Донецької області, обрана від політичної партії «Єдина Росія» депутатом до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, «Волноваської муніципальної ради Донецької Народної Республіки», розташованої за адресою:

Донецька область, м. Волноваха, вул. Героя Росії Володимира Жоги, буд.1.

Перебуваючи на вищевказаній посаді, ОСОБА_6 , неодноразово проводила робочі зустрічі з громадянами, виступає з публічними зверненнями, а також бере участь в складі постійного комітету з питань соціальної політики, освіти, культури і охорони здоров`я, чим підтверджує свою діяльність як депутата «Волноваської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» І скликання та керівника фракції від політичної партії «Єдина Росія», переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на сприяння державі агресору російській федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області.

Отже, громадянка України ОСОБА_6 , у період часу з 31.05.2023 по 11.01.2025, добровільно зареєструвалась та стала депутатом так званої «Волноваської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» І скликання від політичної партії «Єдина Росія», де добровільно бере участь у засіданнях незаконно створеного органу влади на тимчасово окупованій території Донецької області, з метою поширення, впровадження та посилення впливу законодавства країни-агресора та її окупаційної адміністрації на території м. Волноваха, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Волноваха, вул. Володимира Жоги, буд. 1.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється в добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи той факт, що місце знаходження підозрюваної на підконтрольній українській владі території не встановлено, постановою слідчого від 05 травня 2026 року на підставі ст. 281 КПК України, підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

28 квітня 2026 року, слідчим, за погодженням з прокурором, було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій територій, вчинила тяжкий злочин, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Вислухавши клопотання прокурора та думку захисника, а також дослідивши долучені матеріали, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 27 квітня 2026 року № 342/2026 (затверджений Законом України № 4857-IX від 28 квітня 2026 року), в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до Наказу № 47 від 05 лютого 2026 року визначено тимчасове місце дислокації слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 25 лютого 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вимогами ч. 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із загальних засад кримінального провадження є принцип диспозитивності, який знайшов своє відображення у положенні ст. 26 КПК України, зокрема, частиною третьої цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 20 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною першою ст. 133 КПК України визначено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до положень абз. 1 ч. 8 ст. 135 КПК України встановлено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Абзацом другим ч. 8 ст. 135 КПК України визначено, що особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод утверджує наявність у кожного, хто перебуває під юрисдикцією Держави - Договірної Сторони Конвенції, права на справедливий суд.

Елемент «справедливості» складається з прав, до яких належить й право на усне слухання та особисту присутність обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження щодо нього. Європейський суд з прав людини у рішенні «MEDENICA v. SWITZERLAND» (заява № 20491/92) від 14 червня 2001 року вказав, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою «SEJDOVIC v. ITALY» (заява № 56581/00) від 01 березня 2006 року, п. 99). У п. 98 зазначено, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Як встановлено з матеріалів долучених до клопотання, стороною обвинувачення не було надано доказів того, що ОСОБА_6 у встановлений процесуальним законом спосіб було повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні, враховуючи, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України складено 28 квітня 2026 року, при цьому, в матеріалах справи присутня публікація повідомлення про підозру ОСОБА_6 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, датована 24 квітня 2026 року, таким чином, суд позбавлений можливості пересвідчитись в тому, що ОСОБА_6 належним чином повідомлена про підозру у цьому кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 16.20 годині 19 травня 2026 року.

Ухвала, щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1