Справа № 671/453/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд в складі :

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000037 від 26.12.2025 року,

встановив :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову від 06 березня 2026 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037. Вказував, що при винесенні постанови слідчим не прийнято до уваги те, що згідно з записом у військовому квитку та за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року ОСОБА_5 виключений з військового обліку у 2012 році, тому не є військовозобов`язаним. Також слідчим не враховано те, що ОСОБА_5 завдана матеріальна шкода у зв`язку з викраденням його особистих речей, пошкодженням його документів та заподіяна моральна шкода внаслідок ігнорування його законних прав, приниження його як людини, позбавлення волі, примусове змінення його особистого життя (поза межами діючого Закону), позбавлення можливостей спілкування з рідними та близькими, знаходження його в умовах в яких він не повинен був знаходитися. Крім того, вказує, що слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим, не допитавши ОСОБА_5 як особу, відносно якої вчинено злочин. Тому, просив скасувати постанову про відмову у визнанні його потерпілим та зобов`язати слідчого СВ відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000037 за ч. 1 ст. 146-1, ч.1 ст. 366 КК України, та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав.

Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя враховує наступне.

Встановлено, що СВ відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 26.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146-1, ч.1 ст. 366 КК України за заявою ОСОБА_6 щодо можливих неправомірних дій відносно її чоловіка ОСОБА_5

ОСОБА_5 подав слідчому письмове клопотання від 02.03.2026 року про визнання його потерпілим, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 26.12.2025 року.

06 березня 2026 року слідчим СВ відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим та у врученні йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.

Як вбачається із змісту постанови, слідчий дійшов висновку про те, що в матеріалах кримінального провадження та в клопотанні ОСОБА_5 не міститься відомостей про розмір шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, в чому саме полягає заподіяна шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю йому заподіяно шкоду та чим це підтверджується.

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. (ч. 3 ст. 55 КПК України)

Статтею 91 КПК України передбачено обставини, які підлягають доказуванню при розслідуванні.

Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України слідчий має навести очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдана шкода.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди. Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

У разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондувалися із нормами ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Вказані вимоги закону при винесенні постанови в повній мірі не виконано. А саме, в мотивувальній частині слідчий не зазначив про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, у тому числі з урахуванням доводів про наявність такої шкоди, про яку зазначено у скарзі слідчому судді.

Мотивуючи своє рішення слідчий зазначив, що в матеріалах кримінального провадження та в клопотанні ОСОБА_5 не міститься відомостей про розмір шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, в чому саме полягає заподіяна шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю йому заподіяно шкоду та чим це підтверджується.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що у даному кримінальному провадженні не було допитано ОСОБА_5 щодо обставин можливого заподіяння йому шкоди та щодо розміру такої шкоди.

Також, з оскаржуваної постанови не вбачається чи вчинялись слідчим слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення наявності обставин заподіянння ОСОБА_5 шкоди. Посилання на відсутність доказів спричинення заявникові шкоди, не подання останнім доказів цього, за умови не проведення усіх необхідних процесуальних дій з метою встановлення чи спростування факту завдання такої шкоди не вказує на очевидність та достатність підстав вважати, що заява ОСОБА_5 про залучення як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Наведене свідчить, що висновок слідчого про відсутність підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, є передчасним, а рішення прийнято без належної оцінки всіх доказів та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, вимоги скарги підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим.

Статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тому, в задоволенні вимог скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого слід відмовити, оскільки вирішення даних питань відноситься до дискреційних повноважень слідчого. Слідчий суддя наділений правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні і він не може переймати на себе функції слідства.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 306, 307 КПК України,

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 06 березня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим.

В решті вимог скарги відмовити.

Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали 30 березня 2026 року о 13 год. 10 хв.

Слідчий суддя: