Провадження по справі № 1-кп/522/2610/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0005899 від 01.11.2019 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина республіки Молдови, уродженця республіки Молдови, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без постійного місця реєстрації на території України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 15.02.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005899 від 01.11.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки обвинувачений перебував у розшуку, на численні виклики до суду систематично не з`являвся, а тому є ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 покладається те, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку, а також може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 вказаного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду, із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також те, щоб до кожного учасника кримінального провадження застосовувалась лише належна правова процедура.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

02.03.2021 обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено у розшук.

31.03.2026 надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_3 до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

31.03.2026 обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано на підставі ухвали суду в порядку ст. 191 КПК України.

Суд вважає, що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, так як обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, а дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжкого умисного злочину, будучи достеменно обізнаний про слухання справи в суді, до суду систематично не з`являвся, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, не одружений, не має постійного місця проживання та реєстрації, що в цілому свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків.

На думку суду, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі до 5 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення ризику переховування від суду. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого умисного злочину, який карається позбавленням волі на строк до 5 років, є громадянином Молдови, перебував у розшуку, до суду доставлений співробітниками поліції на підставі ухвали в порядку ст. 191 КПК України, враховуючи майновий стан обвинуваченого, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, суд доходить висновку про відсутність міцних соціальних зв`язків, вважаю за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, у мінімальному розмірі інкримінованої обвинуваченому статті, тобто - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2026 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у максимальному розмірі для інкримінованої статті.

Керуючись ст. ст. 132, 176- 178, 181, 183, 331, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 29.05.2026 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; провадження по справі 1-кп/522/2610/26.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу становить 60 днів і обчислюється з моменту фактичного затримання обвинуваченого, тобто з 31.03.2026.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_5

01.04.2026