Справа № 445/3420/25
Провадження № 1-кп/445/215/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Золочівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт від 18.12.2025 року з угодою про примирення між потерпілими та обвинуваченим від 23.02.2026 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000419 від 20.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 20.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Ухвалою суду від 22.01.2026 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

26.02.2026 року захисник обвинуваченого подав до суду угоду про примирення, укладену 23.02.2026 між обвинуваченим та потерпілими.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник просили затвердити угоду про примирення із потерпілими.

Обвинувачений підтвердив, що він визнає свою вину у вчиненом, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом тапогоджується на призначення покарання відповідно до умов угоди. Разом з тим, при вирішенні питання про затвердження угоди про примирення,зокрема в частині узгодженого сторонами покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, просив суд врахувати його вид підприємницької діяльності, яка безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами, що є єдиним джерелом його доходу, волонтерську діяльність, пов`язануіз доставкою та переправленням автомобілів для потреб Збройних Сил України,

Потерпілі та їх представник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, також підтвердили, що цілком розуміють права, якими вони наділені нормами КПК України, та наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України. Окремо зазначили, що з обвинуваченим вони примирилися, останній добровільно в повному обсязі відшкодував їм шкоду, у зв`язку з чим вони до нього не мають жодних претензій.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти затвердження даної угоди. Вказав, що в частині призначення покарання угода не відповідає закону про кримінальну відповідальність, оскільки узгоджене сторонами покарання у виді штрафу, без призначення додаткового покарання, яке в санкції ч.1 ст. 286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене як обов`язкове, у зв`язку з чим така угода не може бути затверджена судом.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих та їх представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та всі обставини укладення угоди про примирення, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, є нетяжким злочином, що свідчить про можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії.

В угоді про примирення сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, без призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Якщо додаткове покарання передбачається в санкції статті Особливої частини КК як обов`язкове, то суд може його не призначити лише за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 69 КК. Оскільки у санкції ч. 1 ст. 286 КК передбачається призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, то суд зобов`язаний призначити засудженому це додаткове покарання, якщо відсутні підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Частина 2 ст. 69 КК України, унеможливлює непризначення обов`язкового додаткового покарання, так як санкція ч. 1 ст. 286 КК України, передбачає основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

За вказаних обставин умови угоди суперечать вимогам Кримінального кодексу України, що є підставою для відмови в затвердженні угоди про примирення, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.474 КПК України.

Враховуючи положення ст. 474 КПК України судове провадження продовжується у загальному порядку.

Керуючись ст. 372, 474 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

в затвердженні угоди про примирення, укладеної 23.02.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000419 від 20.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження розглядати в загальному порядку.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в даному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1