Провадження № 1-кп/643/591/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження

№ 0003160 від 12.11.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання від 02.02.2026 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на строк 60 діб.

Прокурор зазначає, що відносно обвинуваченого ухвалою суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якої на даний час спливає.

Зважаючи на обставин вчинення кримінальних правопорушень та їх тяжкість, наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, прокурор зазначає про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, прокурор у клопотанні зазначає про таке.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 11.11.2025 о 19:21, цілеспрямовано прибув до приміщення магазину «ЄВА-529», у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «РУШ», маючи на меті злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, він підійшов до торговельного стелажа вказаного магазину, звідки взяв туалетну чоловічу воду «Versace Eau Fraiche» об?ємом 50 мл та, сховавши її за комір власної куртки й прикривши пакетом, утримував при собі.

Після цього не бажаючи бути викритим, швидко покинув місце вчинення злочину, пройшовши повз касову зону магазину та не сплативши за викрадений товар.

Своїми діями він спричинив магазину «ЄВА-529» ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 4099,00 грн.

На думку сторони обвинувачення, продовжують мати місце ризики того. що обвинувачений може вчиняти спроби переховуватись від суду, оскільки інкриміноване діяння передбачає відповідальність у виді позбавлення волі до 8 років. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить відсутність мінних соціальних зв`язків та утриманців.

Також прокурор вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінально правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, не працює, законного джерела доходу не має, У зв?язку з чим, існують достатні підстави вважати, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, прокурор зазначає, що по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обвинувачується у вчинені злочину, постала перед компетентними органами.

Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу немає, а наявність ризиків, що стали підставою для обрання такого виду запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, про які вказав прокурор. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Додатково обвинувачений повідомив, що має власну квартиру, у якій мешкає разом із братом.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши клопотання прокурора, матеріали обвинувального акту, приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Положенням ч. 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування № 0003160 від 12.11.2025, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 24.12.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.02.2025 із можливістю внесення застави у розмірі 90840 грн.

Вказана ухвала слідчого судді наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/132957959.

Зі змісту вказаної ухвали слідує, що слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов висновку про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Водночас слідчий суддя вказав про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 175 КПК України, щодо можливості незаконного впливу на свідків, оскільки відсутні дані про свідків, на яких підозрюваний гіпотетично може впливати. Крім того, слідчий суддя зазначив про відсутність доказів здійснення підозрюваним такого впливу раніше, а також відсутність заяв від зазначених осіб про те, що вони побоюються можливого незаконного впливу. За таких обставин ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні відсутній.

Вирішуючи питання щодо можливості продовження раніше застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує наступне.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від п?яти до восьми років позбавлення волі.

Як йдеться у рішенні ЄСПЛ від 25.04.2000 у справі «Пунцельт проти Чехії» (заява № 31315/96), при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

А відтак, суворість покарання підтверджує наявність ризику переховування.

Крім того, з постанов Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 166/313/17, від 13.08.2020 у справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 у справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

До того ж суд враховує, що згідно обвинувального акта ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, за скоєння корисливих злочинів, та відбував покарання у виді позбавлення волі.

Незважаючи на це вкотре притягається до кримінальної відповідальності за скоєння злочину проти власності.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, наведені вище обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі, ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відтак, на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Водночас суд відхиляє доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого

(ч. 3 ст. 181 КПК України).

Проте стороною захисту не надано доказів на підтвердження місця потенційного проживання обвинуваченого, у разі перебування його на волі, а лише висловлено припущення, що він може проживати у квартирі за певною адресою.

Між тим, як слідує із обвинувального акта, обвинувачений немає зареєстрованого місця проживання на території м. Харкова та Харківської області.

Наведене унеможливлює застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, як домашній арешт, оскільки виключає можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, як це визначено Інструкцією про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (затверджена наказом МВС від 13.07.2016 № 654)

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 03.04.2026 включно, із можливістю внесення застави на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 24.12.2025.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6