Номер провадження: 11-сс/813/213/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025 якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000847 від 07.08.2025, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведеністю ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як і у клопотанні, так і в судовому ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту не надано будь-яких належних даних, які б підтверджували, що підозрюваний дійсно проживає за адресою, за якою слідчий просить визначити домашній арешт, який час він там ймовірно проживає, на підставі яких документів, та кому належить це житло, а також чи не заперечує сам власник житла щодо визначення підозрюваному такого запобіжного заходу за його власністю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що на даному етапі наявні ризики передбачені п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки ніким із учасників справи не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є обґрунтованою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину, тяжкості, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винним, колегія суддів вважає, що є об`єктивні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, впливу на свідка та потерпілу у даному кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, по якому на даний час продовжується проведення необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також, колегія суддів погоджується зі слідим суддею, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України,а саме можливого перешкоджання підозрюваним ОСОБА_9 кримінальному провадженню іншим чином, необґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя зазначив в своєму судовому рішенні, що на теперішній час ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що призвело до загибелі особи. Відповідно до обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_9 значно перевищив швидкість руху, рухався зі швидкістю 126 км/год при дозволених 50 км/год, що несло за собою погрозу для всіх учасників дорожнього руху та є суспільно небезпечними діями.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, враховуючи вищезазначені обставини та відомості, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, відносно підозрюваного ОСОБА_9 на даний час не встановлено, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується зі слідчим суддею щодо неможливості застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з підстав не надання будь-яких належних даних, які б підтверджували, що підозрюваний дійсно проживає за адресою, за якою слідчий просить визначити домашній арешт.

При цьому слідчий суддя в своєму судовому рішенні зазначає, що фактичним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 є саме та адреса, за якою слідчий просив визначити домашній арешт.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний підтвердив, що дійсно на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши підозрюваному ОСОБА_8 його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що станом на день розгляду апеляційної скарги, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 скеровано до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи суду, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025 якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000847 від 07.08.2025, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши підозрюваному ОСОБА_8 його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги, до 10.02.2026, але не пізніше проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України становить до 10.02.2026, але не пізніше проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

Організацію виконання ухвали покласти на СУ ГУНП в Одеській області та контроль на прокурора процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4