ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/772/26 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/263/26 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 000250 від 07 березня 2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.3 ст.362; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.362 КК України, до 02 квітня 2026 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 000250 від 07 березня 2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст.362, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.362 КК України, в якому ОСОБА_7 підозрюється у:

-несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах та зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, організованою групою ;

-несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах та зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, повторно, організованою групою ;

30.01.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст.362, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.362 КК України.

02.02.2026 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст.362, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.362 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року задоволено клопотанняслідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 02.04.2026 року

Визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області. При внесенні визначеної суми застави вирішено ОСОБА_7 з-під варти звільнити з покладенням на нього обов`язків: - прибувати до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор подала апеляційну скаргу, в якій з урахуванням доповнень, просить ухвалу слідчого судді змінити в частині визначеного розміру застави та збільшити розмір застави підозрюваному ОСОБА_7 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оскаржує прийняте слідчим суддею рішення в частині підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного, однак вважає, що з урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 66 560 грн не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а тому її розмір необхідно збільшити до 266 240 грн.

Зазначає, що ухвала слідчого судді в частині застосування альтернативного запобіжного заходу застави, та визначення її розміру в порушення вимог статей 196, 372 КПК України, слідчим суддею належним чином невмотивовано.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає у задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.403 КПК України апеляційний суд здійснює перегляд ухвали слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, втім вважав за необхідне при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу фактично у мінімальному розмірі в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Так, в обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали внаслідок того, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в ході досудового розслідування встановлені обставини для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч.3 ст.362, ч.5 ст.27 ч.3 ст.28 ч.2 ст.362 КК України, а тому визначений слідчим суддею розмір застави є недостатнім для дотримання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Пунктом 2 частини 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції. При цьому, як слідує з матеріалів провадження, в клопотанні слідчого, погодженого прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не було взагалі зазначено розміру застави, який би орган досудового розслідування вважав за можливе визначити щодо підозрюваного, вже не кажучи про належне обгрунтування такого розміру.

Тобто за змістом клопотання слідчого відсутня вимога про визначення розміру альтернативного запобіжного засобу у виді застави, а тому слідчий суддя цілком діяв в межах вимог клопотання слідчого.

За таких обставин, доводи прокурора в цій частині апеляційної скарги є необґрунтованими, та такими, які виходять за межі клопотання, поданого слідчому судді.

Разом з цим, згідно ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом вищевказаної статті визначення розміру застави є невід`ємною складовою частиною при вирішенні питання про застосовування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

КПК визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши доводи клопотання про застосування запобіжного заходу, обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є в межах визначеного розміру, передбаченого п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Також, апеляційний суд приймає до уваги те, що ОСОБА_7 з`явився в судове засідання за викликом апеляційного суду, а прокурор не зазначав, що після сплати застави та звільнення до останнього були претензії щодо неналежної процесуальної поведінки, що додатково свідчить про дієвість застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.4 ст.195 КПК України.

За таких обставин з метою дотримання прав підозрюваного та унеможливлення погіршення його становища, діючи в межах вимог клопотання слідчого та апеляційних вимог прокурора, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора, які виходять за межі клопотання поданого до суду першої інстанції, що свідчить про неможливість задоволення апеляційних вимог.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність запобіжного заходу, обраного ОСОБА_7 , прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни розміру застави.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4