Справа № 742/2292/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/161/26
Категорія - ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 09.04.2025 та за №0000451 від 19.05.2025, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Журавка, Варвинського району, Чернігівської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, не працююча, зареєстрована в АДРЕСА_1 та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 13.06.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.06.2024 року, і остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 7131 (сім тисяч сто тридцять одну) грн 20 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на залучення експерта.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 ухвалено запобіжний захід не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання після приведення вироку до виконання.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій його підзахисної, просить змінити вирок суду та призначити їй мінімальне покарання в межах санкції статті у виді штрафу. Вказує, що обвинувачена вину у скоєному визнала повністю, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочинів. Звертає увагу, що ОСОБА_8 особисто приймала активну участь у розкритті злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, про що не заперечувала і сторона обвинувачення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 будучи засудженою 13.06.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не стала, належних висновків не зробила та вчинила злочини за наступних обставин.

08.04.2025 близько 16 години 40 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту психотропної речовини, перебуваючи в м. Прилуки по вул. Сорочинській, поблизу житлового будинку № 20 Чернігівської області, на узбіччі, знайшла пачку з-під сигарет, в середині якої виявила паперовий згорток, у якому знаходилась психотропна речовина - РVР.

Розуміючи, що вона знайшла саме заборонену в обігу психотропну речовину, ОСОБА_8 вирішила залишити її собі з метою зберігання за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого власного вживання без мети збуту, та почала рухатися далі по вулиці Сорочинській в м. Прилуки Чернігівської області, заховавши знайдений нею згорток з психотропною речовиною у пачці з-під сигарет до кишені своєї куртки, в яку була одягнена, та зберігаючи його при собі до моменту вилучення працівниками поліції.

Близько 17-00 год. 08.04.2025 ОСОБА_8 зупинили співробітники поліції по вул. Сорочинській в м. Прилуки неподалік господарства №32, у ході спілкування з якими ОСОБА_8 повідомила, що має при собі заборонену в обігу психотропну речовину.

У подальшому, 08.04.2025 в період часу з 17 год. 17 хв. по 17 год. 29 хв. у ході проведення огляду ОСОБА_8 добровільно видала співробітникам поліції наявний у неї згорток із вмістом подрібненої речовини білого кольору в упаковці з-під сигарет, яку було вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ № ЕХР 0229290.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/5101-НЗПРАП від 14.04.2025, надана на експертизу речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР. Маса РVР становить 0,234 г.

19.05.2025 близько 14 години 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту психотропної речовини, перебуваючи в м. Прилуки по вул. Алгазіна неподалік буд. 21, знайшла на узбіччі прозорий зіп-пакет з психотропною речовиною - РVР. Розуміючи, що вона знайшла саме заборонену в обігу психотропну речовину, ОСОБА_8 вирішила залишити її собі з метою зберігання за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого власного вживання без мети збуту, та почала рухатися далі по вулиці, заховавши знайдений нею прозорий зіп-пакет з психотропною речовиною до кишені своєї сумки.

Таким чином, ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети, щодо незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

У подальшому, приблизно о 15 год 19.05.2025 ОСОБА_8 зупинили співробітники поліції по вул. Європейська в м. Прилуки неподалік буд.2а у ході спілкування з якими ОСОБА_8 повідомила, що має при собі заборонену в обігу психотропну речовину, та в подальшому вона добровільно видала співробітникам поліції наявний у неї згорток із вмістом подрібненої речовини білого кольору в зіп-пакеті прозорого кольору, і яку було вилучено в ході проведення огляду 19.05.2025 в період часу з 15 год. 30 хв. по 15 год. 55 хв. та поміщено до спец, пакету НПУ №WAR1165539.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/7171-НЗПРАП від 28.05.2025 надана на експертизу речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса РVР становить 0,1930 г.

12.06.2025 близько 11 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту психотропної речовини, перебуваючи в м. Прилуки по вул. Гвардійська неподалік буд. 72, знайшла на грунтовій дорозі прозорий зіп-пакет з психотропною речовиною - РVР. Розуміючи, що вона знайшла саме заборонену в обігу психотропну речовину, ОСОБА_8 вирішила залишити її собі з метою зберігання за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого власного вживання без мети збуту, та почала рухатися далі по вулиці, заховавши знайдений нею прозорий зіп-пакет з психотропною речовиною до кишені своїх штанів.

Таким чином, ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети, щодо незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

У подальшому, приблизно о 12 год 12.06.2025 ОСОБА_8 зупинили співробітники поліції по пров. Пирятинському на території «Новий ринок» в м.Прилуки за координатами 50,58037С 32,40243В у ході спілкування з якими ОСОБА_8 повідомила, що має при собі заборонену в обігу психотропну речовину разом із саморобним пристроєм для куріння, які в подальшому вона добровільно видала співробітникам поліції, а саме: наявний у неї згорток із вмістом кристалічної речовини зеленого кольору в зіп-пакеті прозорого кольору разом із саморобним пристроєм для куріння, і які були вилучено в ході проведення огляду 12.06.2025 в період часу з 12 год. 34 хв. по 12 год. 40 хв.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/8436-НЗПРАП від30.06.2025 надана на експертизу речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса РVР становить 0,344 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/8437-НЗГТРАП від 30.06.2025 наданий на експертизу саморобний пристрій для куріння, що складається з полімерної трубочки в яку вставлено скляну трубочку містить речовину, що нашарована на поверхнях предмета яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1- феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса РVР становить 0,0010 г

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав наведених в ній, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого, потерпілої та дослідження даних про особу обвинуваченого, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

З кваліфікацією дій обвинуваченої за ч. 2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту вчинене повторно протягом року після засудження за цією статтею, колегія суддів погоджується.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд, при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

У постанові Другої судової палати ККС від 02.11.2021 року у справі №643/13256/17 зазначено, що поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 309 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченій, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних щодо особи обвинуваченої, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також остаточне покарання визначено відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував особу обвинуваченої, її вік, те, що остання не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра,посередню характеристику за місцем проживання, наявність двох неповнолітніх дітей, відносно яких, зі слів обвинуваченої, вона позбавлена батьківських прав,тяжкість вчинених злочинів, те, що вона раніше судима, вчинила новий злочин під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, позицію сторони обвинувачення щодо обрання міри та виду покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальних межах санкції частини інкримінованої статті, та з урахуванням того, що кримінальне правопорушення обвинуваченою вчинено в період іспитового строку, то остаточне покарання визначено на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Більш того, ставлячи перед судом вимогу призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, захисник залишає поза увагою, що мінімальне покарання у виді штрафу за санкцією ч. 2 ст. 309 КК України передбачене від двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, це 34 тис. грн., що для особи, яка не має доходів, стане непомірним тягарем і призведе до неможливості його виконання.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та призначення покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_4