УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

справа № 358/1071/22

провадження № 51-767ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року про повернення апеляційної скарги.

Зміст судового рішення і встановлені судом обставини

Як убачається з копії оскаржуваного рішення, Київський апеляційний суд ухвалою від 06 січня 2026 року повернув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_4 , оскільки скаржник подав її після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за його клопотанням не знайшов підстав для поновлення строку (п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував факту ненадання правничої допомоги ОСОБА_4 та його перебування в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»; що засуджений не отримав копію вироку Богуславського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року, а також суд не заслухав пояснень ОСОБА_4 , унаслідок чого не надав цим обставинам належної правової оцінки, що призвело до залишення без задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Абзацом 1 ч. 3 цієї ж статті визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що Київський апеляційний суд своє рішення про повернення апеляційної скарги захиснику ОСОБА_5 обґрунтував тим, що у цьому кримінальному провадженні вирок Богуславського районного суду Київської області проголошено 17 квітня 2025 року. На цей вирок захисник ОСОБА_5 25 листопада 2025 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Водночас, як зауважив суд апеляційної інстанції, згідно з копією ордера на надання правничої допомоги ОСОБА_4 , цей документ видано на підставі договору про надання правничої допомоги від 21 жовтня 2025 року, тобто після спливу тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 розпочав захист ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні поза межами строку на апеляційне оскарження, а поновити захиснику, як суб`єкту оскарження, пропущений строк неможливо, з огляду на те, що для констатації пропуску процесуального строку певним суб`єктом необхідно, щоб право на оскарження в цього суб`єкта існувало на момент ухвалення оскаржуваного рішення або виникло в межах строку, встановленого законом для його оскарження.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, оскільки за встановлених судом обставин, які не спростовані скаржником, поновлення строку для захисника, як суб`єкта оскарження, неможливе, адже у нього в період перебігу строку на апеляційне оскарження не було повноважень (права) оскарження вироку, а тому й не можуть бути процесуально спроможними аргументи щодо поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисником ОСОБА_5 , які б могли існувати в період перебігу цього строку та бути причиною, що унеможливлювала його своєчасне звернення з апеляційною скаргою.

За таких обставин той факт, що апеляційний суд не заслухав пояснення засудженого ОСОБА_4 не впливає на правильність вирішення питання про поновлення строку у цьому провадженні.

Твердження захисника про неврахування судом апеляційної інстанції низки обставин (ненадання правничої допомоги ОСОБА_4 та його перебування під вартою тощо) є безпідставними, оскільки указані скаржником обґрунтування стосуються засудженого, який є самостійним учасником кримінального провадження та наділений правом на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.

Отже, наведені в касаційній скарзі ОСОБА_5 доводи не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості ухвали Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року. З огляду на зазначене вище відсутні підстави для задоволення касаційної скарги захисника.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 рокупро повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3