ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

26 вересня 2025 року до Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшло подання начальникаДніпровської УВП (№4) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК).

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року подання задоволено та засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду Донецької області від 12.11.2020 за ч.2 ст.121 КК та зміненого постановою Верховного Суду від 19.08.2021 до 6 років 8 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 1 місяць 24 дні.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції не мотивовано, що на момент судового розгляду в повній мірі реалізовано мету покарання, передбачену ст.50 КК, а саме кару, виправлення засудженого та запобігання вчинення ним злочинів в подальшому.

Також, на думку апелянта, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення засудженим ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК.

На переконання прокурора, наведене вказує на те, що засуджений не має критичного ставлення до наслідків скоєного ним злочину, що є однією з умов самокерованої правослухняної поведінки та не може характеризувати ОСОБА_7 як такого, що довів своє виправлення сумлінної поведінкою та працею.

Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи апелянт посилається на недотримання місцевим судом роз`яснюючих положень п.17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, як зазначає прокурор, судом не було з`ясовано у засудженого його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці після звільнення, а також його майбутнє місцепроживання та засоби для існування, а також відношення самого засудженого ОСОБА_7 до вчиненого ним злочину та висновки, які він для себе зробив.

З огляду на викладене прокурор просить скасувати ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року та винести нову ухвалу, якою відмовити в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, вислухавши засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК),передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 12.11.2020, який змінено постановою Верховного Суду від 19.08.2021 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК до 6 років 8 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 21.01.2021.

Початок строку відбування покарання 23.03.2021, кінець строку 23.11.2027.

Станом на 30.09.2025 відбув 2/3 строку покарання, а саме - 4 роки 6 місяців 7 днів, невідбутий строк покарання складає - 2 роки 1 місяць 24 дні.

Згідно характеристики ДУ «ДУВП (№4)» на засудженого ОСОБА_7 від 25.08.2025, засуджений став на шлях виправлення, працює в установі виконання покарань. Зарекомендував себе позитивно, не має друзів та кола спілкування, в яких підтримуються прокримінальні настанови та спосіб життя. Соціальні зв`язки підтримуються. Особа відновила стосунки з рідними та близькими, які позитивно впливають на нього. Має позитивні стосунки, переважає задоволеність шлюбом. За період січня 2022 року липень 2025 року має 9 подяк за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Бере активну участь у програмах/заходах, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Бере активну участь у програмах. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Позитивні плани на майбутнє є, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено, як низький; ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється, як низький (а.с.4-7).

Відповідно до висновку ДУ «ДУВП (№4)» щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 (а.с.2, 8-15), засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Також місцевим судом правильно було зауважено, що основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, що з урахуванням дослідження матеріалів особової справи, вказує на стабільні позитивні зміни в поведінці засудженого, достатній рівень ресоціалізації, а також те, що істотно знизився ризик повторного вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи у суді першої інстнації представник ДУ «ДУВП (№4)» підтримав подання про застосування до засудженого ОСОБА_7 пільг, предбачених ст.81 КК, а сам засуджений свою вину у скоєному визнав та висловив щире каяття.

Отже, ураховуючи позитивні відомості щодо особи засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання, відсутність стягнень та наявність 9 заохочень, наявність міцних зв`язків з рідними, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 зазначив, що він вину визнає та засуджує себе за скоєние ним кримінальне правопорушення, має постійне джерело доходу, оскільки отримує шахтарську пенсію, має статус ліквідатора ЧАЕС, а у разі його умовно-дострокового звільнення від буде проживати у м. Дніпро разом з дружиною в арендованому житлі та має домовленість про його працевлаштування охоронцем на СТО.

Тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 рокупро умовно-дострокове звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4