Справа № 214/5895/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000551 від 20.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кривого Рога, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно -технічну освіту, не працюючу, не одруженого, не маючого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей немаючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0000551 від 20.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

02 жовтня 2025 прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України по обвинуваченню ОСОБА_4 у зв`язку із набранням чинності Законом, яким скасована відповідальність за діяння, вчинені обвинуваченим на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, яке мотивовано тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України, яким дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав у судовому засіданні клопотання прокурора та просив суд його задовольнити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану, на початку квітня 2024 приблизно о 21 год. 15 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , разом з потерпілим ОСОБА_5 , яка йому належить, де реалізуючи раптово виниклий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, будучи обізнаним про те, що в Україні діє воєнний стан, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 знаходиться на кухні вищевказаної квартири, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кімнати вказаної квартири, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме:

-мобільного телефону марки «Vivo Y11» (1906) 3/32 GB, лазурово-синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №1912 від 23.05.2024 року становить 2066,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 2066,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частина 6 ст. 3 КК України передбачає, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Отже, новим законом збільшено вартість майна, за якою розмежовується адміністративна та кримінальна відповідальність за його таємне викрадення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що визначалися ст. 51 у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян. Таким чином, після набрання чинності цим законом кримінально караною є крадіжка на суму, що перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Станом на 2024 рік, коли було вчинено інкриміновану ОСОБА_4 крадіжку, прожитковий мінімум для працездатних відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» становить 3028,00 грн.

З огляду на зазначене розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для цілей кримінально-правової кваліфікації становить 1514,00 грн. Отже, з огляду на положення Закону № 3886-ХІ, який має зворотну дію в часі, кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, вчинене у 2024році, настає за умови вартості такого майна понад 3028,00 грн.

Зазначені зміни до КУпАП скасовують кримінальну відповідальність за крадіжки на суми від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому згідно з ч. 1 ст. 5 КК мають зворотну дію в часі.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений, під час судового розгляду, проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України не заперечував.

Таким чином, суд робить висновок, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку з наявністю підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП, положення ч.8 ст.38 КУпАП України, відповідно до якої, в разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження., суд вважає необхідним направити матеріали кримінального провадження до відділення поліції для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 284, 369-372, 479-2 КПК України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 4, 5 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0000551 від 20.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали суду та матеріали кримінального провадження № 0000551 від 20.04.2024 року ( в 1 томі ) направити до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03 жовтня 2025 року о 09-40 годині.

Суддя ОСОБА_1