Справа № 751/9184/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/587/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

слідчої ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 та ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Корюківка Чернігівської області, громадянину України, з професійно-технічною освітою, працюючому за цивільно-правовими угодами з ТОВ «Амальгама», одруженому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в цьому АДРЕСА_2 , раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 09 грудня 2025 року. Зменшений раніше визначений розмір застави до 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованих злочинів, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено з об`єктивних причин. В той же час, слідчий суддя прийшла до переконання про можливість зменшення розміру раніше визначеної суми застави, з огляду на обставини справи, матеріальний стан підозрюваного, тривалість тримання під вартою та строки провадження досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді у частині часткового задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити, продовживши строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у межах строку досудового розслідування та визначити заставу у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 028 000 гривень, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

Аргументує тим, що необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави саме у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб обґрунтована не лише ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджені судами під час обрання та продовження запобіжного заходу, а також і тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, частина з яких відноситься до категорії особливо тяжких, ролі ОСОБА_6 у їх вчиненні, а саме того, що він є безпосереднім організатором їх вчинення, який займався підшуканням об`єктів нерухомості, пошуком виконавців та пособників, розподілом незаконно отриманих грошових коштів.

Окрім цього, розмір застави обґрунтовується також і розміром завданих збитків, який складає 3 125 332 грн. При цьому, під час досудового розслідування отримано відомості про те, що у власності ОСОБА_6 перебувало більше 40 об`єктів нерухомості, більша частина з яких наразі відчужена, що у своїй сукупності з пред`явленою підозрою дає обґрунтовані підстави для визначення розміру застави не менше ніж 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Однак, зменшуючи розмір застави, суд недостатньо врахував те, що частина злочинів, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 відносяться до категорії особливо тяжких, санкція яких передбачає покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, скоєний в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, при тому, що ОСОБА_6 підозрюється в організації 8 епізодів злочинної діяльності у складі організованої злочинної групи, а також у співучасті у скоєнні п`яти кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, а розмір визначеної застави є посильним для підозрюваного.

На думку прокурора, внесення визначеного розміру застави надасть можливість ОСОБА_6 , зокрема, вільно пересуватися по території України, змінити місце проживання та переховуватися, як на території України, так і за її межами, здійснювати незаконний вплив на свідків та інших підозрюваних, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Звертає увагу, що під час досудового розслідування було зафіксовано спілкування ОСОБА_6 з різними особами, у тому числі й з тими, які проживають на території рф, Придністров`я та Румунії, який сприяв їм у перетині державного кордону, в`їзду та виїзду з України, а також у виготовленні паспортів закордоном або свідоцтв про народження з метою отримання ними громадянства іншої країни, тому підозрюваний може покинути межі території України, використовуючи отримані ним навички та документи.

Крім того, прокурор вказує про те, що на підтвердження обґрунтованості саме такого запобіжного заходу з визначенням розміру застави 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб свідчить й інформація отримана в результаті проведення НСРД від 20 січня 2025 року, яка вказує на те, що підозрюваний пропонував жінці на ім`я ОСОБА_12 заробити грошей, шляхом вступу у спадок на об`єкт нерухомості на території рф, що вказує про продовження злочинної діяльності останнього, пов`язаної із заволодінням об`єктами нерухомості.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді про продовження строку триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_6 скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання або визначити заставу у значно меншому розмірі. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Аргументує тим, що прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не навів фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, докази якої мають бути надані для продовження такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Одного лише зазначення у клопотанні про продовження запобіжного заходу про те, що підозрюваний не зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також те, що може переховуватися від органів досудового розслідування або суду чи вчиняти інші дії, спрямовані на протидію розслідування, на думку захисника, недостатньо. Вказане повинно бути підтверджене відповідними матеріалами.

Стороною обвинувачення не доведено, чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови відсутності продовження запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вказуючи на п. 7 узагальнення від 03.12.2014 «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», в якому вказано, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, захисник наголошує, що у цьому випадку слідчий суддя не зазначив, якими доказами такі ризики доведено.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено жодного доказу, на підставі якого суд зробив свої висновки про необхідність подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою, не дотримано та необґрунтовано мету та підстави для продовження тримання під вартою, як того вимагає ст. 177 КПК України, не зазначено й не взято до уваги обставини, що мали враховуватися під час продовження строку тримання під вартою, встановлені ст. 178 цього Кодексу.

При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення жодними доказами не підтверджені та ґрунтуються на припущеннях. В той же час, сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Звертає увагу, що у матеріалах провадження маються медичні документи, що підтверджують тяжкі хронічні захворювання підозрюваного, та які несумісні з перебуванням в умовах слідчого ізолятору, де неможливо забезпечити належне лікування.

Вважає, що судом не були враховані й міцні соціальні зв`язки підозрюваного, який перебуває у шлюбі, має доньку студентку Національного університету «Чернігівська політехніка», постійне місце проживання та позитивну характеристику від сусідів, що вказує про сталі соціальні зв`язки і відсутність ризиків ухилення.

Не зрозумілою для сторони захисту є логіка суду щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 із правом внесення застави, що у тричі перевищує розмір, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України. При цьому, застава, яка перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обирається у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених розмірах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Але зрозуміло, що для фізичної особи, яка не працює, не є бізнесменом, має заборгованості за комунальні послуги, заборгованості по кредитним зобов`язанням перед банками, утримується тривалий час під вартою, застава у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є непомірною, і внести її нереально.

Заслухавши доповідача, захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вказали на відсутність доказів, які б підтверджували наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, а відтак, й відсутність підстав для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу та вважали за можливе застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавлення волі з визначенням розміру застави у визначених законодавцем розмірах, прокурора та слідчу, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , його роль у їх вчиненні, застосований запобіжний захід вважали таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому вважали необґрунтованим рішення слідчого судді про зменшення раніше визначеного розміру застави, з огляду на те, що об`єм обвинувачення збільшився, кількість епізодів злочинної діяльності зросла, як і були виявлені нові схеми їх вчинення із залученням більшої кількості осіб, що унеможливлювало розгляд питання про зменшення розміру застави, який ОСОБА_6 об`єктивно спроможний внести та ухилитися від органів досудового розслідування з метою ухилення від покарання, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 31.12.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та приватні нотаріуси ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , діючи організованою групою з 2017 по 2023 рік, шляхом використання підроблених документів та обману заволоділи квартирами в м. Чернігові загальною вартістю 3, 1 млн. грн., власники яких померли, а нерухомість мала б перейти до комунальної власності, та в подальшому здійснили продаж частини об`єктів добросовісним покупцям.

09 червня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

11 червня 2025 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 серпня 2025 року з визначенням розміру застави 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 028 000 гривень, який у подальшому неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

16 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений до 6 місяців, до 09 грудня 2025 року.

30 жовтня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 та ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, а саме як організатору створення організованої злочинної групи з метою шахрайського заволодіння 4 об`єктами нерухомості (квартирами) на території міста Чернігова з використанням підроблених документів; у шахрайському заволодінні об`єктом нерухомості (квартирою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у особливо великому розмірі з використанням підроблених документів, а також у вчиненні правочинів з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як безпідставно вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку, з викладенням доказів на доведення кожного з елементів оголошеної та врученої підозри.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

На даному етапі досудового розслідування, наданих стороною обвинувачення доказів достатньо для того, щоб стверджувати про те, що кримінальне правопорушення було вчинене і до його вчинення може бути причетний ОСОБА_6 .. Всі інші вказані захисником обставини вирішенню в рамках даного судового провадження не підлягають.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це завжди ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, як помилково вважає захисник вимагаючи від органу досудового розслідування докази неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється в організації злочинної групи з метою шахрайського заволодіння об`єктами нерухомості на території м. Чернігова, у шахрайському заволодіння об`єктом нерухомості, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у особливо великому розмірі, при тому, що загальна сума спричинених такими діями збитків сягає понад три мільйони гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за найтяжче з яких, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, отже, усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Більш того, саме цей ризик є реальним, з огляду на здобуті під час досудового розслідування відомості про те, що ОСОБА_6 використовував у своїй діяльності підроблені документи, сприяв у набутті іноземним громадянам, в тому числі й громадянам рф, громадянства України та інших країн, обізнаний про всі шляхи перетину державного кордону, що підвищує ступінь настання заявленого ризику.

Колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не перевіряє докази на доведення тих ризиків, які вже були встановлені в судовому порядку при обранні запобіжного заходу, як безпідставно намагається довести захисник в апеляційній скарзі.

Слідчий суддя лише перевіряє наявність обставин, які вказують, що раніше встановлені ризики не зменшились, аж настільки, щоб вважати, що їм можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, або не зникли зі сплином часу та внаслідок проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування. Лише встановлення нових ризиків, зобов`язує прокурора надавати докази їх існування, а слідчого суддю перевірити докази на їх доведення.

Однак, нових ризиків не було заявлено стороною обвинувачення та не встановлено слідчим суддею.

Як слідчий суддя, так і колегія суддів під час розгляду апеляційних скарг, приймає до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , їх суспільну небезпечність, кількість осіб, задіяних в реалізації злочинних дій, роль підозрюваного у їх вчиненні, суму збитків, завданих в результаті вчинення кримінальних правопорушень, а також бере до уваги відомості щодо особи підозрюваного, який не зважаючи на свої тяжкі захворювання, про які наголошує сторона захисту, будучи не працюючим офіційно та постійно, а лише за трудовими договорами, мав фінансову можливість бути власником сорока об`єктів нерухомості, які у подальшому були реалізовані, підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень, із залученням до їх вчинення приватних нотаріусів, а зміст його розмов, інформація про які була отримана в результаті негласних слідчих (розшукових) дій, вказує на те, що він мав заробіток від вчинення незаконних дій, а отже, всі заявлені стороною обвинувачення ризики, які неодноразово були підтверджені під час судових розглядів, не зменшилися з плином часу та їх настанню неможливо запобігти жодним іншим більш м`яким запобіжним заходом.

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особливості розслідування такої категорії справ та необхідність встановлення всіх об`єктивних обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, на даний час існують об`єктивні причини через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, проведення вказаних слідчих та процесуальних дій необхідно для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження підозрюваному строку тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого.

За правилами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В той же час, норма ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

При цьому, 13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчої судді про зменшення розміру застави, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливою метою - з метою отримання прибутку від незаконно набутих об`єктів нерухомості, розмір збитків від кримінально карних дій, який складає понад три мільйони гривень, а також реальну можливість настання заявлених стороною обвинувачення ризиків, що не буде забезпечено у разі зменшення розміру застави до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у разі обрання більш м`яких запобіжних заходів. Як пропонували захисники під час апеляційного розгляду справи.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що в рамках досудового розслідування про підозру було повідомлено новим учасникам, залученим саме ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, підозрюваному повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, що повністю виключає можливість про прийняття рішення в частині пом`якшення запобіжного заходу на домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2025 року про продовження строків тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою з визначенням розміру застави, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20