Справа № 539/6517/25
Провадження № 1-кп/539/139/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Новий Стародуб, Петрівського району, Кіровоградської області, мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, інвалідність відсутня, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихза ч.1, ч.2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000792 від 10.12.2025 року (виділене з №0000330 від 03 червня 2025 року), за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Метою продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) Переховуватися від суду, так як, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, без обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі застосування відносно неї більш м`якішого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Окрім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, значна частина території України на даний час окупована, де ведуться активні бойові дії. Перебуваючи на волі, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у випадку застосування відносно неї більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, зможе залишити місце свого проживання, що у подальшому призведе до неможливості прийняття кінцевого рішення по справі;

2) Вчинити інше кримінальне правопорушення. Фактичні підстави застосування запобіжного заходу тримання під вартою, є систематичність вчинення тяжких злочинів ОСОБА_5 , оскільки вона на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Таким чином перебування ОСОБА_5 на волі, без застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призведе до продовження її злочинної діяльності та вчинення лише нових умисних тяжких злочинів;

3) Незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, обвинувачена переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб схильних до вживання наркотичних речовин, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовляння на свідків, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань;

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Без застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачена ОСОБА_5 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 10 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню своєчасного та повного судового розгляду у кримінальному провадженні та не можливості своєчасного прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Вище перелічені ризики обґрунтовано не дають підстав застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належної процесуальної поведінки.

Беручи до уваги що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та наявні докази, здобуті під час досудового розслідування, які є вагомими та достатніми, а також беручи до уваги, що обвинувачена, перебуваючи на волі без застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зможе продовжити свою злочинну діяльність пов`язану зі збуту наркотичних засобів з метою незаконного збагачення та те, що заявлені ризики продовжують існувати і не зменшилися, а тому сторона обвинувачення обґрунтовано стверджує про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Обвинувачена ОСОБА_5 просила не застосовувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, пояснивши що вона хоче стати на шлях виправлення, просила застосувати цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 не заперечила щодо продовження строку запобіжного заходу, однак просила врахувати, що в обвинуваченої є чоловік, двоє дітей, хороша сім`я, вона активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, не судима, тому просила не застосовувати найсуворіший запобіжний захід, вважає, що для продовження такого заходу ризики зазначені прокурором є не доведені, тому просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою проживання матері обвинуваченої.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суддоходить такого висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як вбачається зі ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Згідно положень п. «С» ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як встановлено в ч.1, 3 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

17 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.307 КК України тобто у незаконному збуті наркотичних засобів; ч.2 ст.307 КК України - незаконний збут наркотичних засобів, що вчинено повторно.

В подальшому 11 грудня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри за ч.1, 2 ст.307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. При цьому, на етапі вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Судом встановлено існування ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість інкримінованої кримінально протиправної діяльності, суворість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, може ухилятися від суду, змінити місце свого проживання, або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема перешкоджати своєчасному та повному судовому розгляду. Також існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, вказаний ризик є можливим з огляду на те, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2025 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк по 15.11.2025 року, із визначенням розміру застави у межах 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181680 грн., з покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.12.2025 року із визначенням розміру застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. з покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави.

16.12.2025 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.02.2026 року із визначенням розміру застави у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90840 грн. з покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави.

Згідно ч.1 ст. 335 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, що інкриміновані ОСОБА_5 , дані про її особу, суд вважає, що продовжують існувати ризики впливу обвинуваченою на свідків у кримінальному провадженні, а також ризик продовження злочинної діяльності. Також суд погоджується з міркуваннями прокурора, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи наслідки, обвинувачена може вчиняти спроби переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Аналізуючи обставини, що слугували підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони на даний час не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

В силу змагальності сторін кримінального провадження, захистом не спростовано тверджень прокурора, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, а також не надано належних обґрунтувань та доказів того, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, зменшились чи перестали існувати.

На думку суду, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених пунктами п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів, із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025 у справі №539/6517/25, якою зменшено розмір застави, що визначений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2025року.

Суд доходить висновку, що визначений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025року розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, що передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, які, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , з урахуванням ризиків, що існують на час розгляду клопотання.

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів, з доводів обвинуваченої та її захисника, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 , об`єктивних даних, які б свідчили що вказаний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, судом на даному етапі не встановлено, як не встановлено і підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, за адресою проживання матері обвинуваченої. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У зв`язку з цим, суд враховує мотив та спосіб вчинення інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої підлягає задоволенню, шляхом продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 182, 199, 369, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 23 год. 59 хв. 11 квітня 2026 року, із визначенням застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2025 у справі №539/6517/25.

Копію ухвали направити до Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65) та негайно вручити обвинуваченій, прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 13.02.2026 року.

Головуюча суддя ОСОБА_1