Справа № 163/1478/23 Провадження №11-кп/802/88/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000017 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні начальника Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Куснище Любомльського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживачого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого директором Машівського ліцею Вишнівської сільської ради, несудимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 191 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Цивільний позов Вишнівської сільської ради до обвинуваченого

ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю.

Визначено стягнути з ОСОБА_8 на користь Вишнівської сільської ради матеріальну шкоду в розмірі 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він перебуваючи, відповідно до наказу відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації № 209-К від 30.08.2017, на посаді директора Машівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа» І-ІII ступенів - дошкільний навчальний заклад», який розпорядженням сільського голови Вишнівської сільської ради від 12.08.2021 № 154/01-03 перейменовано на Машівський ліцей Вишнівської сільської ради (надалі навчальний заклад) та згідно посадової інструкції, затвердженої розпорядженням сільського голови Вишнівської сільської ради від 24.12.2019 №217/01-03 уповноважений на здійснення безпосереднього управління закладом та будучи відповідальним за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти (п. 1.5), фінансово-господарську діяльність закладу в межах затвердженого кошторису (п. 3.4), діючи на підставі Статуту Машівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», затвердженого рішенням сесії Вишнівської сільської ради № 45/2019-4 від 17.01.2019, а в подальшому Статуту Машівського ліцею Вишнівської сільської, затвердженого рішенням сесії Вишнівської сільської ради від 18.10.2021 №11/10, якими директор навчального закладу, наділений повноваженнями щодо: розпорядження майном та коштами закладу; призначення на посади та звільнення з посад працівників закладу; планування роботи закладу, укладення договорів та контрактів; визначення, формування, здійснення контролю і координації всіх видів діяльності закладу; забезпечення ефективності використання і зберігання закріпленого за закладом майна; організації виконання кошторису доходів і видатків закладу, укладання угод, договорів з юридичними і фізичними особами, іншими установами та організаціями; а також несе відповідальність за діяльність закладу, результати фінансово-господарської діяльності, тобто маючи законні правомочності щодо управління та розпорядження майном закладу, таким чином виконуючи адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, тобто будучи службовою особою вчинив привласнення майна навчального закладу за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, яка в силу своїх повноважень мала доступ до майна закладу, призначеного для забезпечення його господарських потреб, а саме до отримання та розпорядження паливно-мастильними матеріалами, які він особисто отримав відповідно до укладених ним, як директором навчального закладу, із ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра договорів та на підставі актів приймання передачі, а саме: договору №36/02/19 від 04.02.2019 про закупівлю дизельного палива, акту приймання - передачі ПММ № від 04.02.2019 в кількості 3000 літрів дизельного пального у формі талонів, договору № 023/01/20 від 21.01.2020, акту приймання - передачі талонів на пальне без номера від 21.01.2020 в кількості 2000 літрів дизельного пального у формі талонів; договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 023/02/21 від 23.02 2021, акту приймання-передачі талонів на пальне № 188 від 23.02.2021 в кількості 1500 літрів дизельного пального у формі талонів; договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 003/01/22 від 14.01.2022, акту приймання-передачі талонів на пальне № 16 від 27.01.2022 в кількості 420 літрів дизельного пального та 200 літрів бензину А95 у формі талонів, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою привласнення паливно-мастильних матеріалів придбаних навчальним закладом, зловживаючи своїм службовим становищем залишив за собою розпорядження отриманими талонами та у період часу з січня 2019 року по лютий 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, систематично, використовував частину отриманих талонів для заправки дизельного пального в кількості 1600 літрів вартістю 41200 грн та бензину А95 в кількості 20 літрів вартістю 670 грн. на автозаправній станції ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Вишнів, вул. Київська, 40, яке в подальшому привласнив, чим завдав шкоди Вишнівській сільській раді на суму 41870 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, яка в силу своїх повноважень мала доступ до майна закладу, призначеного для забезпечення його господарських потреб, а саме до отримання та розпорядження паливно-мастильними матеріалами, які він особисто отримав відповідно до укладеного ним, як директором навчального закладу, із ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 003/01/22 від 14.01.2022, акту приймання - передачі талонів на пальне № 16 від 27.01.2022 в кількості 420 літрів дизельного пального та 200 літрів бензину А95 у формі талонів, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись метою привласнення паливно-мастильних матеріалів придбаних навчальним закладом, зловживаючи своїм службовим становищем залишив за собою розпорядження отриманими талонами та у період часу з 15.03.2022 по 30.04.2023, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з наступними змінами, використовував частину отриманих талонів для отримання бензину А95 в кількості 180 літрів вартістю 6030 грн на автозаправній станції ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Вишнів, вул. Київська, 40, яке в подальшому привласнив, чим завдав шкоди Вишнівській сільській раді на суму 6030 грн.

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 вказують аналогічні доводи та апеляційні вимоги щодо необхідності скасувати вирок Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 та постановити новий виправдувальний вирок, відмовити у задоволенні цивільного позову.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовують тим, що висновки суду, викладені в оскарженому вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Апелянти вважають, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях та жодні докази не стверджують, що обвинуваченим дизельне пальне та бензин звернуто на свою користь, тобто не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України.

- прокурор в апеляційній скарзі вважає призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання в мінімальному розмірі, який передбачений санкцією ч. 4 ст. 191 КК України, не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам його законності та індивідуалізації, оскільки обвинувачений не висловив будь-якого каяття, добровільно не відшкодував шкоду, вчинив кримінальні правопорушення корупційного характеру, одне з яких носило систематичний та довготривалий характер.

Крім того, на думку сторони обвинувачення, суд першої інстанції при призначені додаткового покарання вийшов за межі діяльності, яка пов`язана із злочинним впливом обвинуваченого, а тому вид призначеного додаткового покарання підлягає звуженню і конкретизації.

Просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 4 ст. 191 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями, пов`язаними з матеріальною відповідальністю в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями, пов`язаними з матеріальною відповідальністю в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями, пов`язаними з матеріальною відповідальністю в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності строком на 3 роки.

В змінах та доповненні до апеляційної скарги сторона обвинувачення акцентує увагу на необхідності конкретизувати та звузити межі призначеного додаткового покарання, оскільки позбавлення права обіймати чи займатися діяльністю не може виходити за межі діяльності, не пов`язаної зі злочинним впливом обвинувачених.

У поданому до суду запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілого вважає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що обвинуваченим не надано будь-яких обґрунтованих свідчень та доказів щодо використання талонів на пальне у кількості 1600 л. та 200 л., які перебували на відповідальному зберіганні в ОСОБА_8 , за цільовим призначенням. Крім того він неодноразово вводив суд в оману щодо передачі талонів на паливо третім особам, однак вказана обставина не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки йому інкримінується привласнення і розтрата матеріальних цінностей.

З огляду на наведене, відсутні підстави для скасування вироку Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року, а апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника необхідно залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи поданих апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які подані апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення; прокурора, який підтримав свою апеляцію і заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту; представника потерпілого, яка просила залишити оскаржений вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, встановлених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, а в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів складу кримінального правопорушення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

За змістом ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого, який свою винуватість не визнав. В суді першої інстанції надав пояснення, що Вишнівська сільська рада в особі її голови, подала звернення до поліції, прокурора про викрадення ним талонів на паливо. Вказане не відповідає дійсності, оскільки було упереджене ставлення голови сільської ради щодо нього. В листопаді 2022 року до нього прийшла комісія в складі працівників сільської ради та надали йому рішення с/р, щоб в школі вилучити 1,600 т дизпалива для потреб сільської ради. Будь-яких тверджень, що дане паливо буде передано на потреби ЗСУ йому не надали. Він відповів, що не віддасть талони, оскільки паливо необхідне для підвозу дітей. Після цього було утворено комісію та призначено ревізію (інвентаризацію). На час проведення інвентаризації талони на паливо були у нього, проте комісії він повідомив, що їх немає, оскільки не хотів щоб їх забрали. Починаючи з 2020 року він, будучи директором навчального закладу, накопичував талони в інтересах закладу. Він позичав талони підприємцям, які, використавши їх, повертали йому інші (з інших мереж АЗС). Також він надав в якості допомоги талони на паливо військовослужбовцям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , згідно розписок. Учбовий заклад мав запас талонів на паливо через економію. Талони зберігались в сейфі. Акт по наслідках інвентаризації, під час якої було встановлено нестачу талонів він підписав, проте усно повідомляв комісії, що талони зберігаються в нього, проте письмових пояснень не давав. Він не думав, що за наслідками цієї перевірки буде внесено відомості до ЄРДР. В нього є талони інших заправок, які йому повернули підприємці, проте він теж їх не надав.

Рішення про доведеність винуватості ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтував також письмовими доказами, які ретельно досліджені та проаналізовані у вироку суду, а саме: заява про вчинення кримінального правопорушення (подана 05.01.2023 головою Вишнівської сільської ради ОСОБА_14 ; статутом Машівського НВК "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" від 17.01.2019; рішенням Вишнівської сільської ради № 8/6 від 23.07.2021; рішенням Вишнівської сільської ради № 154/01-03 від 12.08.2021; наказом відділу освіти Любомльської РДА № 209-К від 30.08.2017 про призначення ОСОБА_8 01.09.2017 року на посаду директора Машівського НВК "ЗОШ І-ІІІ ст. -ДНЗ"; строковим договором-контрактом від 01.09.2017 укладеним між відділом освіти Любомльської РДА в особі начальника ОСОБА_15 та ОСОБА_8 ; посадовою інструкцією директора Машівського НВК "ЗОШ І-ІІІ ст. ДНЗ»; листом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_16 №1277 від 13.11.2022; листом командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_17 №126 від 12.12.2022; рішенням Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області №16/5 від 20.12.2022, яким вирішено передати безоплатно з балансу Машівського ліцею Вишнівської сільської ради матеріальні цінності (талони на дизельне пальне за даними бухгалтерського обліку 1600 літрів) на баланс Вишнівської сільської ради; розпорядженням Вишнівської сільської ради №217/01-03 від 30.11.2022; наказом Машівського ліцею Вишніської сільської ради № 91-о від 06.09.2022; наказом Машівського ліцею № 129-о від 18.11.2022; висновком комісії з приймання-передачі матеріальних цінностей (талонів на дизельне пальне) з балансу Машівського ліцею на баланс Вишнівської сільської ради; інвентаризаційним описом запасів від 20.12.2022 1514 «Паливо, горючі і мастильні матеріали»; протоколом інвентаризаційної комісії від 22 грудня 2022 року; звіряльною відомістю результатів інвентаризації запасів від 22.12.2022; актом №1 щодо надання пояснень до протоколу інвентаризаційної комісії від 22.12.2022; доповідною запискою централізованої бухгалтерії по обслуговуванню закладів охорони освіти Вишнівської сільської ради №7 від 28.12.2022; листом-Інформації №6 від 19.12.2022; договором купівлі-продажу нафтопродуктів через мережу АЗС №36/02/19 від 04.02.2019; видатковою накладною № 200 від 04.02.2019,актом приймання-передачі ПММ Машівський НВК в особі директора ОСОБА_8 ; інформацією по договору купівлі-продажу талонів на паливо за 2019 рік; Договором купівлі-продажу нафтопродуктів №023/01/20 від 21.01.2020, накладною №22 від 21.01.2020, платіжним дорученням та актом приймання-передачі талонів на пальне №22 від 21.01.2020; Договором купівлі-продажу нафтопродуктів №023/02/21 від 23.02.2021, накладною №188 від 23.02.2021, платіжним дорученням та актом приймання-передачі талонів на пальне №188 від 23.02.2021; Договором купівлі-продажу нафтопродуктів №003/01/22 від 14.01.2022, накладною №16 від 27.01.2022, платіжним дорученням та актом приймання-передачі талонів на пальне №16 від 27.01.2022; відповіддю ТзОВ "НК "Аветра" №021 від 25.01.2023; інформації ТзОВ «НК «Аветра» №049 від 16.02.2023; відомостями списання пального з додатками; наказами директора Машівського НВК (Машівського ліцею) «Про організацію підвозу дітей» за 2020-2022 роки, «Про організацію дистанційного навчання»; наказами про відрядження водіїв; положенням про порядок використання шкільних автобусів закладів загальної середньої освіти Вишнівської сільської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 13.11.2019 №11/2019-1; висновками судово-економічних експертиз №СЕ-19/103-23/2703ЕК від 22.03.2023 та №СЕ-19/103-23/5191ЕК від 29.05.2023; довідкою головного державного фінансового інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами Управління Західного офісу у Волинській області від 03.03.2023 та іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Апеляційний суд вважає, що вказані вище письмові докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), відповідно до якої доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Таким чином, версія обвинуваченого, висловлена ним в судовому засіданні суду першої інстанції, щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується повністю спростовується як наведеними у вироку письмовими доказами, так і показаннями свідків, які між собою узгоджуються та у своїй сукупності дають можливість відтворити конкретні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України.

Показаннями представника потерпілої сторони Вишнівської сільської ради ОСОБА_7 наданими в суді першої інстанції стверджується, що ОСОБА_8 , працюючи на посаді директора Машівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа» І-ІII ступенів - дошкільний навчальний заклад» (пізніше Машівського ліцею), будучи відповідальною особою, зокрема за фінансову-господарську діяльність учбового закладу, в силу своєї посадової інструкції, укладав договори купівлі-продажу талонів паливних матеріалів з ТзОВ «НК «Аветра». Станом на грудень 2022 року мав на балансі закладу, згідно бухгалтерських документів, талони на дизельне паливо в кількості 1600 л та бензин в кількості 200 л. Проте після час проведення інвентаризації в учбовому закладі в грудні 2022 було встановлено відсутність талонів на паливо. Тобто ОСОБА_8 привласнив майно, яке було закуплено за кошти з бюджету Вишнівської сільської ради. Такими діями ОСОБА_8 завдав збитків Вишнівській сільській раді на суму 85000 грн.

Обвинувачений в суді першої інстанції фактично підтвердив обставини, що він є відповідальною особою за фінансову-господарську діяльність учбового закладу та обставини здійснення інвентаризації в навчальному закладі, зокрема, виявлення нестачі талонів на пальне, проте заперечує в апеляційній скарзі звернення такого пального на свою користь, тобто використання у власних інтересах.

При цьому версія, висловлена обвинуваченим та його захисником, що своїми протиправними діями ОСОБА_8 діяв лише в інтересах Машівського ліцею Вишнівської сільської ради, зокрема, для забезпечення належного здійснення господарських робіт на території навчального закладу, забезпечення підвозу дітей до школи не знайшла свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , які, на думку апеляційного суду, є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, та в своїй сукупності відтворюють картину подій.

Свідки ОСОБА_24 (голова Машівської с/р), ОСОБА_22 (бухгалтер с/р), ОСОБА_25 (начальник відділу, головний бухгалтер Вишнівської с/р) підтвердили, що ОСОБА_8 як директор навчального закладу був відповідальним за зберігання матеріальних цінностей, що передбачено статутом та його посадовими обов`язками.

Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_19 ОСОБА_18 підтвердили факт здійснення в кінці 2022 року інвентаризації в Машівському ліцеї та факт виявлення недостачі пального. Вказали, що ОСОБА_8 відмовився надати талони на паливо, пояснив що талони знаходяться за межами школи.

Свідки ОСОБА_21 (завгосп ліцею) та ОСОБА_20 (вчитель фізичного виховання), ОСОБА_38 підтвердили обставини, що для косіння трави, заготівлі дров використовувалося паливо, однак заперечили, що ними було використано такий об`єм палива, як було вказано у документах про його списання. Зауважили, що підписували акт списання палива не читаючи його зміст, а пізніше звернули увагу на кількість списаного пального, яка перевищувала використану кількість під час господарських робіт на території навчального закладу.

Водночас, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що ОСОБА_8 просив їх надати розписку про отримання талонів на паливо, яке фактично вони не отримували.

Обвинувачений без надання пояснень відмовився від допиту свідка ОСОБА_39 , який мав підтвердити факт передачі ОСОБА_8 йому талонів на паливо.

Вказані вище показання свідків спростовують доводи захисника про передачу ОСОБА_8 талонів на паливо військослужбовцям на потреби оборони.

Крім того, свідки ОСОБА_40 (працівник АЗС «Аветра»), ОСОБА_41 , ОСОБА_42 (працівники АЗС) вказали в судовому засіданні суду першої інстанції, що ОСОБА_8 особисто кілька раз заправлявся на заправці та ніби надавав талони.

Відповіддю ТзОВ "НК "Аветра" №021 від 25.01.2023 підтверджується, що паливні талони, які були закуплені Машівським ліцеєм в ТзОВ "НК "Аветра" були використані в серпні 2021 року на АЗС м. Луцьк, вул. Зв`язківців, 1б та в період з лютого 2020 року по квітень 2022 рок на АЗС с. Вишнів Ковельського району Волинської області.

Отже, отримані на основі показань свідків та дослідженні наявних у матеріалах кримінального провадження доказів фактичні дані щодо долі талонів на паливо логічно підтверджують, що такі талони були у розпорядженні директора, отоварювалися на АЗС «Аветра» особисто як у каністри, так і у паливний бак власного автомобіля.

Разом з тим, на момент апеляційного розгляду ні обвинуваченим, ні його захисником не надано будь-яких обґрунтованих доводів чи доказів про використання дизельного палива 1600 л. та 200 л. бензину на потреби Машівського ліцею, як не надано і актів списання пального на підтвердження його використання за цільовим призначенням, якщо таке здійснювалося.

Крім того, свідками ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 стверджено невідповідність об`єму списаного пального та фактично використаного об`єму пального у актах на підтвердження списання пального у 2022 році.

За таких обставин, посилання сторони захисту, що систематично привласнюючи чуже майно шляхом зловживання своїм службовим становищем ОСОБА_8 діяв лише в інтересах навчального закладу та в його діях відсутній склад будь-якого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті твердження, на які посилається сторона захисту не є такими, що впливають на встановлення істини у провадженні, ґрунтуються на вільному тлумаченні матеріалів кримінального провадження та норм кримінального закону.

Проаналізувавши вищевказані докази та доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України.

Водночас, сторона обвинувачення вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості.

Проте, такі твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про його особу. При цьому, судом наведено переконливі доводи про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Акцентовано увагу судом першої інстанції на факті, що завдана шкода не відшкодована, відсутнє будь-яке каяття за вчинене.

На момент апеляційного розгляду обвинувачений своєї позиції щодо визнання вини не змінив, не розкаявся, завдані кримінальними правопорушеннями збитки, не відшкодував і з цього приводу жодних дій не приймав, представник потерпілого просила в частині призначеного покарання залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Разом з тим, місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому враховано, що одне з вчинених кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України є умисним тяжким злочином, інше нетяжким злочином.Взято до уваги і інформацію про вік обвинуваченого, його стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи, має на утриманні сина студента ОСОБА_44 , який навчається в Луцькому національному технічному університеті.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст. 50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто м`яким, як про це вказує сторона захисту.

Таким чином, підстав для скасування вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, з мотивів наведених стороною обвинувачення, апеляційний суд не знаходить.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Одночасно не заслуговують на увагу посилання прокурора на те, що вид призначеного ОСОБА_8 додаткового покарання підлягає звуженню та конкретизації.

Позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю відповідно до ст. 51 КК України є одним з видів покарань, які застосовуються судом до осіб, які визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення.

Абзацом 4 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», роз`яснено судам, що якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Як вбачається з оскарженого вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 призначено додаткове покарання у виді - позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях на строк 3 роки.

Посада пов`язана з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях це зазвичай та, яка визначена штатним розписом відповідної установи, підприємства чи організації. Що ж до діяльності пов`язаної з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях, то це поняття є більш широким щодо поняття обіймання певної посади в установі, підприємстві чи організації.

Апеляційний суд акцентує увагу, що заборона займатися певною діяльністю передбачає і заборону обіймати у відповідній галузі будь-які посади. Натомість, заборона обіймати певні посади, не позбавляє права займатися певною діяльністю.

Отже, на думку колегії суддів, призначене ОСОБА_8 додаткове покарання не виходить за межі діяльності, пов`язаної зі злочинним впливом обвинуваченого та в жодному разі не обмежує права останнього на працю. Оскільки ОСОБА_8 обіймаючи посаду директора навчального закладу використовував своє службове становище з метою привласнення матеріальних цінностей даного закладу, тому визначене судом першої інстанції обмеження права займати певні посади обґрунтовано стосується зайняття посад, які пов`язанні з організаційно-управлінськими та адміністративно-господарськими функціями в установах, підприємствах, організаціях, що є значно вужчим поняттям, ніж зайняття вказаною діяльністю.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, прокурора слід залишити без задоволення, а вирок Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року, - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні начальника Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 14 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді