Єдиний унікальний номер 728/2002/25
Номер провадження 1-кп/728/151/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження за № 0000221 від 16.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, непрацюючого, раніше судимого:

- 24.06.2025 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 382 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства .

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

31.07.2024 року постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.06.2025 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік.

В подальшому ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом згідно постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.07.2024 року та будучи засудженим за її невиконання вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.06.2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України, який набрав законної сили 13.07.2025 року, достовірно знаючи, що вищезазначеною постановою суду він позбавлений права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 15.07.2025 року ОСОБА_4 особисто керував транспортним засобом - автомобілем марки ГАЗ-3302-14», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по вул. Батуринській у м. Бахмач Ніжинського району Чернігівської області та став учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за викладених вище обставин. Пояснив, що на прохання свого приятеля поїхав заправити транспортний засіб та став учасником ДТП; зі змістом постанови суду, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами, був ознайомлений, розумів її зміст; знав, що вироком суду його засуджено до позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік, однак, незважаючи на це, керував транспортним засобом. В скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки, шкодує про вчинене. При призначенні покарання просив врахувати, що здійснює догляд над непрацездатною матір`ю.

Враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 3 ст. 382 КК України, відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Своїми діями, які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, вчиненому особою, раніше судимою за злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його характер, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість, притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не має негативних характеристик за місцем проживання, неодружений, здійснює догляд над непрацездатною матір`ю, не працює, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному.

Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що внаслідок винних дій ОСОБА_4 не настало тяжких наслідків.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та висновку органу з питань пробації, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, зокрема, коли засуджена особа до повного відбування покарання вчинила новий злочин. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з положень ч. 2 ст. 75 та ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

ОСОБА_4 засуджений вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.06.2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 382 КК України, обвинувачений вчинив після постановлення вироку від 12.06.2025 року, але до повного відбуття покарання, тому за вчинення цього злочину йому слід призначити покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.06.2025 року у вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років та 3 (трьох) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1