Справа № 504/1331/24
Номер провадження 1-кп/504/395/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої

ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянувши в залі суду в селищі Доброслав обвинувальний акт у кп №0000220 від 21.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ставки Комінтернівського району Одеської області, українки, громадянки України, має середню освіту, працює прибиральницею в Доброславській ОТГ, не одружена, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2023 приблизно о 08 годині 00 хвилин, точний час судом не встановлено, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи обізнаною, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії приступила до керування автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушила вимоги п.п а) п. 21 та а) п. 2.9. Правил дорожнього руху України введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001) (далі Правила), якими передбачено: п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У подальшому в зазначений день, приблизно о 08 годині 30 хвилин, точний час судом не встановлено, водій ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух зі швидкістю близько 70 км/год., більш точна швидкість судом не встановлена, у денну пору доби, рухаючись по автодорозі, яка веде з с-ща Доброслав до с. Вовківське Одеського району Одеської області, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, вкрай уважною не була, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкувала, діючи з необережності, не обрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, стан свого здоров?я та свої практичні навички керування транспортними засобами, не доїжджаючи 1 кілометру до вул. Молодіжна, що в с. Вовківське Одеського району Одеської області, не впоралась з керуванням та допустила з?їзд вищевказаного автомобіля за межі проїзної частини дороги, з подальшим наїздом на перешкоду у вигляді дерева, чим грубо порушила пункти: 1.5.; 2.3. (б); 12.1., 12.3 Правил, які зобов?язують водія: п. 1.5. - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, також перебував в салоні автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: а) закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, рублена рана ділянки щоки та вушної раковини справа, лобної ділянки (клінічно), тонка субдуральна гематома в передній та середній черепних ямках; 6) закрита травма шийного відділу хребта: перелом остистого відростка IV шийного хребця, забій шийного відділу спинного мозку; в) закриті переломи VI, VII правих ребер та I-IV лівих ребер.

Смерть ОСОБА_8 , перебуває в прямому причинному зв?язку з отриманими ушкодженнями в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Допущенні водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 1.5.; 2.1. (а), 2.3. (б), 2.9. (б), 12.1., 12.3 «Правил дорожнього руху» України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, і у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, що спричинили смерть потерпілого.

Обвинувачена вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала частково. Первинно обвинувачена вказала, що незважаючи на те, що вона була за кермом, потерпілий помер від пневмонії. Обвинувачена надала суду такі показання.

21.10.2023 вона зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_8 були у гостях у с-щі Доброслав, де цілу ніч вони обидва вживали алкогольні напої. Зранку, на автомобілі ВАЗ, вони виїхали з селища Доброслав до матері обвинуваченої у с. Вовківське. Спочатку за кермом автомобіля був ОСОБА_8 , але в подальшому, він сказав обвинуваченій, щоб за кермо сіла вона, тому, що він вже не може керувати автомобілем. За кермо сіла обвинувачена. Під час поїздки, вона не впоралася з керуванням автомобілем та в`їхала в дерево. Вона та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, їх обох було госпіталізовано. Посвідчення водія вона не отримувала, керувала автомобілем у стані сп`яніння. Після ДТП, ОСОБА_8 був тривалий час живим, в нього були поламані ребра. В свою чергу, вона також отримала тілесні ушкодження в ДТП, після події не могла ходити. Спочатку мед-заклад покинула вона, а потім вже до дому відпустили і ОСОБА_8 . Через деякий час, вже вдома ОСОБА_8 стало гірше, він почав задихатися, внаслідок чого його було повторно госпіталізовано. На наступний ранок, після госпіталізації - ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. Деталей ДТП вона не пам`ятала. Особливих навичок водіння транспортним засобом вона не мала. Обвинувачена вказала, що її вини у смерті потерпілого, на її думку немає, оскільки він, ще довго прожив після ДТП.

В подальшому, в ході судового розгляду у судовому засіданні 23.01.2025, в порядку доповнень ОСОБА_6 повідомила суд, що ОСОБА_8 її змусив сісти за кермо, і вони з ним керували автомобілем на половину, вона сиділа на колінах у ОСОБА_8 , він тиснув на педалі у автомобілі та перемикав швидкості, в свою чергу вона повертала кермо. Одразу після ДТП ОСОБА_8 подзвонив до сина обвинуваченої та повідомив, що вони потрапили в ДТП. Під час додаткового допиту обвинуваченої, остання вказала, що вона сиділа на руках у ОСОБА_8 , оскільки могла боятися сама керувати транспортним засобам. ОСОБА_8 перемикав швидкість, а вона безпосередньо повертала кермо у транспортному засобі, невеликі навички водіння у неї були.

Незважаючи на позицію обвинуваченої, щодо примусу до керування транспортним засобом та смерті потерпілого, яка могла настати не через ДТП та її дії, її вина у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується такими доказами, зокрема даними:

- протоколу огляду місця події від 21.10.2023 року, згідно якого об`єктом огляду є ділянка дороги в с. Вовківське Одеського району Одеської області. Оглядом встановлено факт ДТП, а саме з`їзд автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіля на узбіччя та зіткнення такого з деревом, місце ДТП - автодорозі, яка веде з с-ща Доброслав до с. Вовківське Одеського району Одеської області з відповідними географічними координатами, дані, щодо проїзної частини дороги, вид покриття, стан покриття, ширину проїжджої частини дороги, розмітку, дорожні знаки, кількість смуг для руху, пору доби, локалізацію пошкоджень транспортного засобу ВАЗ 2105 НОМЕР_2 , сліди контакту з деревом. У транспортному засобі перебували двоє осіб, кузов автомобіля повністю деформований. До протоколу додано фото таблицю та схему місця ДТП;

- протоколу огляду трупа ОСОБА_8 від 08.11.2023, згідно якого було виявлено труп ОСОБА_8 у реанімаційному відділенні КНП Доброславська БЛІЛ;

- висновку експерта № 249 судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження: - закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, рублена рана, ділянки щоки та вушної раковини справа, лобної ділянки (клінічно); тонка субдуральна гематома в передній та середній черепних ямках; закрита травма шийного відділу хребта: перелом остистого відростка IV шийного хребця, забій шийного відділу спинного мозку; закриті переломи VI,VII правих ребер та I-IV лівих ребер. Вказані ушкодження могли виникнути 20.10.2023 року від дії тупих предметів якими могли бути внутрішні частини та деталі салону автомобіля в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Смерть ОСОБА_8 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями і настала внаслідок двобічної пневмонії, яка виникла в посттравматичному періоді на що вказують: наявність ушкоджень (перелом остистого відростка IV шийного хребця, VI,VII правих ребер та I-IV лівих ребер субдуральна гематома в передній та середній черепних ямках), двобічна вогнищева зливна серйозно-геморагічна пневмонія, нерівномірне кровонаповнення та дистрофія внутрішніх органів, набряк головного, мозку та легень;

- довідки про причину смерті форми 106/о № 249, згідно якої причиною смерті ОСОБА_8 є - особа, що знаходилась в легковому автомобілі травмована при зіткненні його з фіксованим або стаціонарним об`єктом. До смерті призвели пневмонія (безпосередня причина); інші травми із залученням кількох ділянок тіла; особа, що знаходилась в легковому автомобілі травмована при зіткненні його з фіксованим або стаціонарним об`єктом;

- висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 23.02.2024 року, згідно якого на автомобілі «ВАЗ 2105», н.з. НОМЕР_2 , вздовж правого борту, наявні пошкодження, які виникли внаслідок ударно-динамічної дії при контактуванні зі слідоутворюючим об`єктом, ймовірно, деревом. Автомобіль ймовірно не контактував із іншим транспортним засобом;

- постанови про призначення судової авто-технічної експертизи від 05.02.2024, згідно якої свідок ОСОБА_6 надала слідчому показання, які були покладені в основу вихідних даних для проведення автотехнічної експертизи, зокрема зазначила, що 21.10.2023, вона в стані алкогольного сп?яніння, не маючи при цьому право на керування т/з, керувала технічно справним легковим автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_2 , на якому рухалася по проїзній частині автодороги, яка веде з смт. Доброслав до с. Вовківське Одеського району Одеської області, в напрямку с. Вовківське. Рухалася зі швидкістю 70 км/год, часто відволікалась на розмови з пасажиром ОСОБА_9 , який під час поїздки сидів на передньому пасажирському сидінні. Так, не доїжджаючи 1000 метрів до вул. Молодіжна, що розташована в с. Вовківське, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, внаслідок чого увага та реакція водія була знижена, ОСОБА_6 втратила контроль керування автомобілем та допустила з?їзд з проїжджої частини автодороги на узбіччя праворуч відповідно напрямку свого руху, з подальшим наїздом правою боковою частиною автомобіля на перешкоду у вигляді дерева. Після чого автомобіль ВАЗ 2105 д.н.3. НОМЕР_2 вїхав в інші дерева, вперед відносно руху;

- висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 23.02.2024 року, згідно якої у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «ВА3-2105 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. 2. В наведеній дорожній ситуації водій автомобіля «ВА3-2105» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 мала технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди. В дорожній ситуації обставини якої розглядаються, в діях водія автомобіля «ВА3-2105» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв?язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди;

- висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2024 року, згідно якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ 2105», н.з. НОМЕР_2 знаходились в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух;

- протоколом огляду речей та документів від 07.03.2024 року, згідно якого оглянуто телеграм канал «Одеса БЕЗ ЦЕНЗУРИ», в якому наявний допис від 21.10.2023 року. З даного допису, встановлено, що автомобіль ВАЗ синього кольору з`їхав у кювет та зіткнувся із деревом правою частиною. При цьому, із вітрового переднього скла на ззовні, з місця водія автомобіля ВАЗ, висунута закривавлена голова жінки;

- протоколом огляду речей і документів від 22.03.2024 року, згідно якого оглянуто компакт-диск CD - R, Verbatim, 700 MB, 80 min, світлого кольору з однієї сторони, дзеркальне відображення на іншій стороні, діаметром 12 см, який знаходиться на 5 сторінці в матеріалах про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даному диску наявна папка з назвою «Каневська 130 від 21.10.2023» (в якій знаходяться 2 відеозаписи: «0002022__0002 та «0002022__0003. Оглядаючи перший відеозапис назва якого «0091852_0002», судом встановлено, що на ньому зафіксована розмова співробітника СРПП та жінки, яка представилась ОСОБА_6 і яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 перебуває в сидячому положенні на землі, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на вимогу співробітника СРПП відмовляється. На місці події опитано очевидців ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили поліцейського, що за кермом транспортного засобу ВАЗ перебувала жінка;

- карти пацієнта ОСОБА_6 , згідно якої остання виписана із КНП «Доброславська БЛІЛ», з встановленим діагнозом про наявність тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма, переломи стінок верхньощелепної пазухи і кісток носу зі зміщенням фрагментів, гемосинус, чужорідні тіла правого ока, забій м`яких тканин з локальним крововиливом в тім`яній ділянці ліворуч, множинні забої тіла, алкогольного сп`яніння);

- листа КНП «Доброславська БЛІЛ», про те, що за результатами токсикологічного дослідження № 690 від 25.10.2023 року вміст етилового спирту у крові ОСОБА_6 становить 2,21 відсотка г/л, а також результатами самого токсикологічного дослідження № 690 від 25.10.2023;

- висновком судово-медичної експертизи № 336 від 03.07.2024 року, згідно якого комісія експертів вказала, що смерть ОСОБА_8 пов`язана із сукупністю отриманих ушкоджень: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, «рубленої» рани ділянки щоки та вушної раковини справа, лобної ділянки (згідно клінічним даним); тонкої субдуральної гематоми в передній та середній черепних ямках; закритої травми шийного відділу хребта: переломом остистого відростка IV шийного хребця, забоєм шийного відділу спинного мозку; закритої травми грудної клітки у вигляді закритих переломів VI, VII-го правих ребер та I - IV-го лівих ребер, які утворилися в умовах дорожньо-транспортної події, та призвели до розвитку ускладнення - посттравматичної двобічної пневмонії. Дана двобічна пневмонія за своєю етіологією не виникла за рахунок первинного ураження бактеріальним або вірусним агентом, тобто не є захворюванням, а є результатом посттравматичного процесу, тобто за рахунок травматичного впливу в умовах ДТП. За рахунок даного процесу виникло асептичне запалення легень, розлад кровообігу, набряк тканин, порушення функції альвеолярного епітелію. Другим фактором у розвитку посттравматичної пневмонії є двостороннє порушення цілісності каркасу грудної клітини, за рахунок чого порушується якість дихання, що приводить до погіршення вентиляції легеневої тканини, що пригнічує процеси санації та запускає процеси запалення легеневої тканини. Третім фактором у розвитку пневмонії є порушення функції дихального центру за рахунок черепно-мозкової травми та травми шийного відділу хребта.

Згідно даних наданої медичної документації, висновку експерта №249 від 09.11.-06.11.2023 р., у потерпілого ОСОБА_8 описані наступні ушкодження: А) закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку, «рублена» рана ділянки щоки та вушної раковини справа, лобної ділянки (згідно клінічним даним); тонка субдуральна гематома в передній та середній черепних ямках; Б) закрита травма шийного відділу хребта: перелом остистого відростка IV шийного хребця, забій шийного відділу спинного мозку; В) закрита травма грудної клітки у вигляді закритих переломів VI, VII-го правих ребер та I - IV-го лівих ребер. Вище перелічені ушкодження утворені від дії тупих предметів, якими могли бути деталі салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної події.

Дані ушкодження, згідно із п. 2.1.3. «ж» та «о» Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», містять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Окрім того, вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується і показаннями, а саме:

- потерпіла ОСОБА_5 , вказала, що померлий ОСОБА_8 був її сином. На місці ДТП вона не була, обставин ДТП не знає. З лікарні потерпілій повідомили, що її син потрапив у ДТП, у нього були зламані ребра. Після лікування, сина виписали до дому. В подальшому син помер від запалення легень. Потерпіла повідомила, що її син міг захворіти на пневмонію через те, що у лікарні були постійно відчинені вікна, а його кидало у жар, було душно. Також, остання повідомила, що її син не хотів проходити належне лікування, хотів повернутися з лікарні до дому, постійно курив. При цьому, увесь час потерпілий був у свідомості, розмовляв. Потерпіла вказала, що зі слів ОСОБА_8 спочатку за кермом транспортного засобу був він, а потім за кермо сіла обвинувачена;

- свідок ОСОБА_12 , повідомив суду, що близько 07 год. 30 хв., він разом із своїм молодшим братом, відвозив їх середнього брата на роботу до Доброславського ДСНС. На одній з вулиць селища Доброслав, їм на зустріч їхав автомобіль ВАЗ 7-ої моделі, за кермом якого їхала жінка. Цей автомобіль проїхав швидко та близько до автомобіля де перебував свідок, тому свідок і зауважив хто був за кермом автомобіля. По прибуттю у с-ще Доброслав, після того, як свідок вирішив свої справи, вони поверталися назад у напрямку с. Вовківське, в ході чого, побачили, як той автомобіль, що їхав їм назустріч перед тим, в`їхав у дерево та знаходився в кюветі. Вони зупинились. Біля них зупинився інший автомобіль. В автомобілі, що з`їхав у кювет перебували чоловік та жінка. Тіло чоловіка було в напівлежачому стані, верхня частина тіла знаходилася на пасажирському сидінні. При цьому, одна нога у чоловіка була під кермом. Чоловік був непритомним. Жінка сиділа за кермом транспортного засобу, на місці водія та намагалася покинути транспортний засіб. Жінка могла бути затиснута кермом автомобіля та не могла самостійно покинути цей автомобіль. В подальшому працівники ДСНС розрізали автомобіль, витягнули жінку, а потім витягнули і чоловіка. Жінка була неадекватна, перебувала у шоковому стані, невиразно висловлювалась, в салоні був сильний запах алкоголю. Свідок ствердно повідомив, що жінка перебувала за кермом вищевказаного автомобіля, водійське сидіння самостійно покинути не могла;

- свідок ОСОБА_13 надав суду аналогічні покази, які надав ОСОБА_12 . Свідок ствердно повідомив, що зранку, в день події, жінка, котра перебувала за кермом автомобіля ВАЗ, рухалася назустріч автомобілю де перебував свідок, виїжджаючи на середину проїжджої частини. В подальшому, на зворотній дорозі, свідок побачив, вищевказаний автомобіль, який вже перебував в кюветі, після ДТП. Свідок виявив жінку, яка перебувала за кермом автомобіля ВАЗ, а чоловік був знизу жінки, тулуб чоловіка був на пасажирському сидінні. Ліва нога чоловіка була під жінкою. Жінка була затиснена між кермом і чоловіком. Жінка висовувала голову за межі лобового вікна авто;

- свідок ОСОБА_10 , надав суду такі показання. Свідок працює в ДСНС. В день події, дати та часу якої свідок не пам`ятає, свідок їхав в сторону с-ща Доброслав, назустріч йому їхав автомобіль ВАЗ темного кольору, за кермом котрого перебувала жінка. Пасажир автомобіля був чоловіком. Автомобіль виляв по дорозі. Після цього, свідок повертаючись із Доброслава побачив, що автомобіль ВАЗ з`їхав з дороги. Свідок зупинився, підійшов, подивився, викликав службу «101». Свідок побачив, що на місці водія в автомобілі знаходиться жінка. Після цього, приїхали працівники ДСНС, а свідок в свою чергу допомагав цим працівникам. Від жінки було чутно запах алкоголю. Свідок повідомив, що голова жінки була у отворі в лобовому склі транспортного засобу, а тому жінка не могла пересуватися по салону автомобіля;

- свідок ОСОБА_14 , повідомив суд, у жовтні 2023 року, він виконував функції начальника караулу ДСНС, виїжджав на місце ДТП. ДТП було між с-щем Доброслав та селом Вовківське. Автомобіль ВАЗ темного кольору з`їхав з дороги та зіткнувся з деревом. Встановлено двох потерпілих чоловіка та жінку. На місці події вже перебували інші цивільні особи. Жінку було деблоковано першою, а чоловік, який сидів на місці водія, і він міг бути затиснений у транспортному засобі, але це не точно, був деблокований у подальшому. Верхня частина тіла чоловіка могла знаходитися на пасажирському сидінні, ноги чоловіка були під кермом. Жінка сиділа у чоловіка на руках, ноги її не були під кермом, тулуб її знаходився між чоловіком та кермом. Спочатку з машини дістали жінку, а потім чоловіка;

- свідок ОСОБА_15 , яка є лікарем Доброславської БЛІЛ вказала, що пацієнт ОСОБА_8 був госпіталізований до медичної закладу після ДТП, з полі органною травмою, потім стан пацієнта погіршився. Пацієнт мав ссадна, перелом шийного відділу хребта, переломи ребер. Згодом пацієнт помер. Свідок лікував пацієнта відповідно до нормативів та протоколу, коли пацієнта вже було повторно госпіталізовано.

Вказані докази є належними, оскільки стосуються предмету доказування, допустимими, оскільки одержані у встановленому законом порядку, без порушень прав та основоположних свобод людини і громадянина, достовірними, оскільки судом не встановлено факту їх штучної зміни чи викривлення, а також достатніми для висновку про те, що 21.10.2023, приблизно 08 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», порушила вимоги п.п. 1.5.; 2.3. (б); 12.1., 12.3 «Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього.

З цих підстав, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

В ході судового розгляду обвинувачена просила її суворо не карати, щиро розкаялась. Натомість, захисник звернув увагу суду на те, що матеріалами справи не підтверджено того, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок ДТП, оскільки безпосередньою причиною смерті останнього є пневмонія. ОСОБА_8 помер через 17 днів після ДТП, попередньо був виписаний із медичного закладу. Також, на думку захисника, в матеріалах справи відсутні достатні докази того, що саме ОСОБА_6 була водієм автомобіля безпосередньо перед подією. Також, захисник повідомив, що наявні підстави для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Щодо наявності причинового зв`язку між діями обвинуваченої, які полягали в порушенні вимог ПДР та наслідками, що настали у виді смерті потерпілого, суд звертає увагу на таке.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286-1 КК України.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 31 січня 2024 року у справі № 339/282/20 (провадження № 51-6102 км 23), використання правил встановлення необхідного причинного зв`язку, які покладено в основу практичного застосування теорії необхідного спричинення, дозволяє визначити, що у процесі послідовного розвитку протиправної дії в часі суспільно небезпечний наслідок з необхідністю походить від конкретного діяння, вчиненого особою, а не знаходиться стосовно нього у випадковому відношенні. Діяння винуватого є головною і визначальною умовою настання суспільно небезпечного наслідку.

Судом встановлено, що 21.10.2023, приблизно о 08 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», а саме здійснюючи рульове управління (кермування) цим транспортним засобом, перебуваючи на колінах у потерпілого ОСОБА_8 , який, також перебував на водійському сидінні цього транспортного засобу, серед інших правил правил дорожнього руху, порушила вимоги п. 12.1 «Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не враховувала дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Безпечна швидкість - це швидкість, яка дозволяє водієві повністю контролювати рух свого транспортного засобу та вчасно реагувати на будь-які зміни дорожньої обстановки, враховуючи дорожні, погодні, технічні й інші фактори. Вказаний пункт правил передбачає, що водій під час керування транспортним засобом повинен обирати для себе таку швидкість руху, яка не лише має бути дозволена на певній ділянці дороги, але й дасть йому можливість вжити необхідних заходів у разі виникнення небезпеки на дорозі для її уникнення. У кожному конкретному випадку водій транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний самостійно оцінити дорожньою обстановку, а тому несе відповідальність за спричинені наслідки, якщо обрана ним швидкість не відповідала дорожній обстановці, навіть якщо така швидкість є значно нижчою від максимально дозволеної.

Обираючи спосіб керування транспортним засобом, спільно із потерпілим обвинувачена, заздалегідь позбавила себе можливості належним чином здійснювати керування транспортним засобом, використовуючи усі системи управління автомобіля та мати можливість обирати безпечну швидкість свого руху, враховувати дорожню обстановку, що і призвело до з`їзду автомобіля в кювет та подальше його зіткнення з деревом. Отже, саме порушення вимог п. 12.1 ПДР ОСОБА_6 призвело до настання ДТП.

Внаслідок цієї ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього, а також і призвели до захворювання на пневмонію ОСОБА_16 . За висновком експерта № 249 судово-медичної експертизи, у ОСОБА_8 наявні численні тілесні ушкодження, які могли виникнути 20.10.2023 року від дії тупих предметів, якими могли бути внутрішні частини та деталі салону автомобіля в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Смерть ОСОБА_8 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями і настала внаслідок двобічної пневмонії, яка виникла в посттравматичному періоді. За висновком комісійної судово-медичної експертизи № 336 від 03.07.2024 року, смерть ОСОБА_8 пов`язана із сукупністю отриманих ушкоджень, які утворилися в умовах дорожньо-транспортної події, та призвели до розвитку ускладнення - посттравматичної двобічної пневмонії. Дана двобічна пневмонія за своєю етіологією не виникла за рахунок первинного ураження бактеріальним або вірусним агентом, тобто не є захворюванням, а є результатом посттравматичного процесу, тобто за рахунок травматичного впливу в умовах ДТП. За рахунок даного процесу виникло асептичне запалення легень, розлад кровообігу, набряк тканин, порушення функції альвеолярного епітелію. Другим фактором у розвитку посттравматичної пневмонії є двостороннє порушення цілісності каркасу грудної клітини, за рахунок чого порушується якість дихання, що приводить до погіршення вентиляції легеневої тканини, що пригнічує процеси санації та запускає процеси запалення легеневої тканини. Третім фактором у розвитку пневмонії є порушення функції дихального центру за рахунок черепно-мозкової травми та травми шийного відділу хребта.

За таких обставин, травмування ОСОБА_8 внаслідок ДТП, призвело до виникнення пневмонії, яка є лише результатом посттравматичного процесу і не виникла за рахунок первинного ураження бактеріальним або вірусним агентом, тобто не є захворюванням, а тому саме дії дії ОСОБА_6 призвели до відповідних наслідків у виді смерті ОСОБА_8 , однією з причин якої є постравматична пневмонія.

Суд враховує зауваження, захисника про те, що у висновку експертизи № 249 вказано, що численні тілесні ушкодження ОСОБА_8 могли виникнути 20.10.2023 року від дії тупих предметів, разом із тим зазначення експертом дати саме 20.10.2023 року є нічим іншим, як технічною опискою, яка була допущена слідчим у постанові про призначення цієї експертизи, так як судом безспірно встановлено дату події ДТП саме 21.10.2023 року. Вказане, на переконання суду, не може ставити під сумнів відповідний висновок експерта, а є формальністю, яка може бути усунута внаслідок оцінки всіх доказів у сукупності.

Відповідаючи на доводи ОСОБА_6 про те, що вона сіла за кермо транспортного засобу та керувала таким під дією примусу потерпілого, суд виходить з такого. Питання про кримінальну відповідальність особи за заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам, якщо ця особа зазнала фізичного примусу, внаслідок якого вона зберігала можливість керувати своїми діями, а також психічного примусу, вирішується відповідно до положень статті 39 цього Кодексу (ч. 2 ст. 40 КК України). Відповідно до постанови Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої, в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України. Суд враховує, що обвинувачена не надала суду жодних переконливих доказів існування психічного примусу зі сторони потерпілого, внаслідок чого вона вимушено сіла за кермо транспортного засобу та приступила до керування таким. Так, хоча й потерпілий і був особою чоловічої статі, фізично сильнішим за обвинувачену, остання мала можливість добровільно обрати варіант своє поведінки, зокрема безперешкодно покинути транспортний засіб чи відмовитися від керування таким. При цьому, обвинувачена повідомила, що потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння, ледве затримувався у свідомості, що свідчить про відсутність будь-якої небезпеки від останнього для обвинуваченої. В ході поїздки, обвинуваченої та потерпілого, вони мінялися місцями у салоні транспортного засобу, що свідчить про те, що обвинувачена могла не виконувати вказівки потерпілого та не приступати до керування транспортним засобом.

Щодо факту керування обвинуваченою транспортним засобом в момент ДТП, суд вважає за необхідне вказати про таке.

Судом достовірно встановлено, що в момент ДТП обвинувачена знаходилася на колінах у потерпілого та повертала рульове колесо транспортного засобу, що узгоджується із показаннями свідків та самої обвинуваченої. З початку досудового розслідування, а в подальшому в ході судового розгляду, обвинувачена не заперечувала обставин керування транспортним засобом. В ході судового розгляду обвинувачена повідомила про те, що керувала таким на колінах у потерпілого, вона повертала кермо транспортного засобу, а потерпілий перемикав швидкості та тиснув на педалі керування таким транспортним засобом. На запитання суду про можливий тиск, задля надання таких показань від сторонніх осіб, обвинувачена повідомила, що такі покази вона дає добровільно. Такі показання були надані в присутності захисника обвинуваченої. Вказані показання обвинуваченої суд бере до уваги, оскільки вони є джерелом доказів та узгоджуються із показанням свідків, які бачили обвинувачену незадовго до події за кермом транспортного засобу ВАЗ 2105, який рухався на зустріч, а потерпілого на пасажирському сидінні. Також, дані свідки повідомили, що безпосередньо після ДТП, вони бачили обвинувачену, яка перебувала на колінах у потерпілого, і не могла самостійно покинути місце на якому сиділа. Такі показання свідків узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила суд, що після ДТП потерпілий їй розповідав, що з початку за кермом був він, а потім за кермо сіла ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті суб`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК, визнають особу, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право. У п. 27 цієї постанови визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. При цьому однією з функцій водія транспортного засобу, який приведений у рух, безсумнівно є його рульове управління, що виконується задля зміни напрямку руху транспортного засобу. Таку функцію безпосередньо перед ДТП, виконувала і обвинувачена, а тому в силу закону, остання є такою, що керувала транспортним засобом, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, яке визначено у ст. 286-1 КК України.

Щодо призначення покарання.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65ККУкраїни щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65ККУкраїни особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.286-1 КК України є тяжким злочином, який характеризується необережною формою вини, але необережна форма вини стосується тільки настання відповідних наслідків. Наслідком вчиненого кримінального правопорушення є заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті. При цьому, суд враховує факт порушення вимог ПДР і самими потерпілим, який також здійснював керування транспортним засобом всупереч вимогам п. 12.1 ПДР. Також, ОСОБА_8 отримавши посвідчення водія, будучи у стані алкогольного сп`яніння, допустив ОСОБА_6 до керування транспортним засобом, будучи достеменно обізнаним, що остання не має права керування транспортним засобом та перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо пом`якшуючих обставин відповідальності обвинуваченої.

Щире каяття включає визнання обвинуваченим своєї провини, висловленням готовності понести справедливе покарання за інкриміноване діяння. У постанові Третьої судової палати ККС ВС від 10.03.2021 зазначено, що щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність.

Так, обвинувачена вину у вчиненому правопорушенні визнала, розкаялася, а уточнення її показань, що мала місце в ході судового розгляду пов`язані із станом її сильного алкогольного сп`яніння в момент ДТП, шоковим станом, що призвело до того, що обвинувачена не пам`ятала певні деталі ДТП. Разом із тим, обвинувачена повідомила, що протягом усього часу судового розгляду, внаслідок дослідження певних доказів судом, заслуховування пояснень свідків, вона згадувала деталі події ДТП. При цьому, позиція обвинуваченої про те, що вона керувала транспортним засобом була незмінною протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, що свідчить про її готовність нести відповідальність за скоєне. Доводи обвинуваченої про те, що смерть потерпілого могла настати від пневмонії, а також про примус зі сторони потерпілого, не можуть бути розцінені, як позиція, що спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки дійсно потерпілий через невеликий час після ДТП покинув лікувальний заклад з суттєвими покращеннями, після ДТП прожив, ще 17 днів, під час ДТП міг наполягати, щоб обвинувачена кермувала транспортним засобом, хоча це й не було загрозою для неї, а тому обвинувачена, з огляду на її юридичну необізнаність, могла добросовісно помилятися, щодо причин смерті потерпілого та ступеню необхідного психічного примусу, який виключає протиправну діяльність. Потерпіла ОСОБА_5 претензій майнового чи не майнового характеру до обвинуваченої не має, просить її суворо не карати. За таких обставин, зважаючи на те, що обвинувачена виявила готовність понести відповідне покарання, зі сторони потерпілої претензії відсутні, добросовісну помилку у виборі способу захисту, надання суду щирих та правдивих показань, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченої пом`якшуваної обставини - щирого каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачена раніше не судима, має середню освіту, працевлаштована, неодружена, на утриманні неповнолітніх дітей немає, на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває. За даними досудової доповіді, ризик вчинення повторного правопорушення є середніми, ризик небезпеки для суспільства є середніми. Суд враховує стан здоров`я обвинуваченої, який є задовільним. Суд враховує думку прокурора, який просив суд призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в середніх межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України та думку потерпілої, яка просила суд не застосовувати до обвинуваченої суворого покарання.

З цих підстав суд вважає за можливими призначити обвинуваченій покарання ближче до мінімальних меж санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що остання допустила грубе порушення правил дорожнього руху, перебуваючи у стані спяніння, що призвело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та його смерті. Тому наявна необхідність призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Призначене судом покарання є співмірним заходом, щодо вчиненого кримінального правопорушення, яке виконає в т.ч. превентивну функцію з попередження аналогічних кримінальних правопорушень.

Застосування ст. 75 КК України у цьому кримінальному проваджені, з огляду на норму, яка є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності та імперативну законодавчу заборону є неможливе.

В ході судового розгляду, суд встановив наявність пом`якшуючої обставини в діях обвинуваченої, проте така обставини на переконання суду не дозволяє застосувати дію ст. 69 КК України.

Так, статтею 69 КК України, встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані спяніння, керувала транспортним засобом, чим поставила в небезпеку не лише своє життя, але й життя інших учасників дорожнього руху, грубо порушивши правила дорожнього руху, скоїла дорожньо-транспортну пригоду, що призвело до летальних та невідворотних наслідків.

Отже, встановлена судом, в цьому кримінальному провадженні обставина, яка пом`якшує покарання, істотно не знижує реального ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з огляду на рівень загрози відповідного діяння для безпеки руху, а також життя й здоров`я осіб, тому підстави для застосування положення ст.69КК відсутні.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 слід стягнути процесуальні витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні в користь держави.

Речові докази, а саме автомобіль марки «марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію цього автомоблія, слід повернути ОСОБА_6 , скасувавши арешт на вказане майно. Цифровий носій злід залишити збергіати в матеріалах судового провадження.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався. Прокурор просив до набарння вироком законної сили обрати обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вирішуючи таке клопотання сторони обвинувачення, суд враховує, що на стадії досудового розслідування до обвинуваченої був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, який припинив свою дію.

На час ухвалення вироку у кримінальному провадженні єдиним ризиком позапроцесуальної поведінки обвинуваченої залишається ризик переховування від суду, який став суттєво посиленим, через ухвалення вироку та призначення реального покарання, інші ризики на цей час нівельовані. Суд зазначає, що обвинувачена належним чином виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки, не порушувала режиму запобіжного заходу, кожного разу з`являлася до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість ризику поза процесуальної поведінки обвинуваченої, що може полягати в ухиленні від суду з метою уникнути відбуття покарання, поведінку обвинуваченої під час розгляду обвинувального акту, відсутність у неї досить стійких соціальних зв`язків, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням відповідних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.100, 124, 181, 194, 368,370,374,615КПКУкраїни суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років та 8 (восьми) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для приведення цього вироку до фактичного виконання.

До набрання вироком законної сили або до зміни чи скаасування запобіжного заходу апеляційним судом обрати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, згідно ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби, без дозволу суду, за винятком прямування до укриття та виходу, з такого під час повітряної тривоги та її закінчення;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС в Одеській області вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045 документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд до України.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 9844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки процесуальних витрат понесених на залучення експертів стороною обвинувачення.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області від 27.10.2023 у справі 504/4631/23 в рамках кримінального провадження скасувати.

Речові докази: автомобіль «марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; компакт-диск CD - R, Verbatim, 700 MB, 80 min, світлого кольору з однієї сторони, дзеркальне відображення на іншій стороні, діаметром 12 см залишити зберігати в матеріах кримінального провадження.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1