Провадження №: 1-кп/752/2089/25
У Х В А Л А

02.12.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження №0000980 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст.258; ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

встановила:

прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити подані ним клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, які подав в письмовому вигляді з наведенням мотивів та підстав.

Захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, просила відмовити в його задоволенні, обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов"язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а у разі продовження судом строку тримання під вартою - визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, навівши мотиви, які викладені у письмовому запереченні, долученому колегії суддів до справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника, навівши мотиви, які викладені у його письмовому запереченні, долученому до матеріалів провадження.

Захисник ОСОБА_9 заперечив протик клопотань прокурора, оскільки останні дублюються щоразу, підтримав позицію сторони захисту ОСОБА_6 . Крім того, вказав, що до клопотання не долучено жодних доказів, наведені ризики - є абстрактними. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв"язки, постійне місце проживання, раніше не судимий, під час тримання під вартою порушень порядку не допускав. На переконання захисника обов"язок носити електронний засіб контролю в повній мірі нівелює ризики переховування від суду, перешкоджання іншим чином судовому розгляду. Прокурором не доведено ризики впливу на свідків, оскільки останні вже допитані під час слідства, так само не доведено і ризик повторного вчинення злочинів. Просить застосувати більш м"який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, підтримав позиції захисників, вказав про неможливість виїзду за кордон, оскільки чи виїзд в бік Європи, чи ймовірний виїзд через лінію бойових зіткнень в рф унеможливить повернення його до України, а він цього не хоче, саме тому категорично відмовився від запропоновано йому обміну. Ризик впливу на свідків також не доведений, оскільки він не розуміє як можна вплинути на військовослужбовців, які під час воєнного стану мають вогнепальну зброю. Для того, щоб вчиняти нові аналогічні злочини, про що також вказує прокурор як про ймовірний ризик, потрібно мати посаду і доступ до секретної інформації, але ні того, ні іншого він не має. Вказує на те, що України має багато позитивних рішень Європейського Суду, які вказують на безпідставність тривалого утримання осіб під вартою. Просить відмовити прокурору.

Заслухавши думку сторін, вивчивши їх клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливість незаконного впливу на свідків, ризик вчинення нових злочинів, переховування обвинувачених від суду, продовжують існувати, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути призначено судом у випадку визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені можуть вживати заходи, спрямовані на переховування від суду, із врахуванням, в тому числі і військового стану в Україні, наявності ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади.

Крім того, на даний час, ще не почався судовий розгляд, не допитані свідки, а тому ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, можуть вчиняти дії направлені на затягування судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані злочини.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, колегія суддів також бере до уваги характер інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 злочинів, які згідно пред`явленого обвинувачення, вчинені військовослужбовцями Управлінні державної охорони України в умовах воєнного стану, коли Україна опинилась в найбільш складних умовах через вторгнення країни-агресора.

Твердження захисників про те, що ризики прокурором не доведені і є формальними, повністю спростовуються вказаними вище доводами колегії суддів, крім того, на переконання колегії суддів, запобігання вказаним ризикам, таким як: здійснення тиску на свідків, експертів та спеціалістів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик вчинення нових злочинів та переховування від суду, досягнуто саме завдяки обраним та продовженим запобіжним заходам у виді тримання під вартою.

Також, колегія суддів відповідно до вимог закону враховує вік обвинувачених, стан здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, роботи, єдиного джерела доходу, однак наявність вказаних даних не може саме по собі свідчити про наявність таких обставин, які зможуть усунути існуючі ризики, а також такі дані не є достатньою підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, враховуючи і те, що визначення будь-якого іншого альтернативного запобіжного заходу суперечить вимогам ч. 6 ст. 176 КПК України. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 слід відмовити. Також слід вказати, що у суду відсутні будь-які застереження щодо продовження застосування до обвинувачених найбільш суворої міри запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України у даному кримінальному провадженні із врахуванням викладеного вище, на даному етапі судового розгляду колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, колегія суддів

постановила:

клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у Відділі забезпечення досудового розслідування СБ України, на 60 (шістдесят) діб до 30.01.2026 року включно.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) діб до 30.01.2026 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обчислювати з 02.12.2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити в ДУ «Київський слідчий ізолятор» і Відділ забезпечення досудового розслідування СБ України.

Повний текст ухвали буде оголошено 03.12.2025 року об 11 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3