Справа № 946/8793/25
Провадження № 1-кс/946/2193/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою професійно-технічною освітою, працюючого на посаді механік в ТОВ «ТІРАС-ТМ «МОЗАЇКА», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000937 від 05.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 05.09.2025, приблизно о 21:20 год., у темний час доби, у суху погоду, без опадів, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у м. Ізмаїл Одеської області, по другій смузі проїзної частини пр. Незалежності, яка мала сухе асфальтобетонне дорожнє покриття, яка була освітлена світлом від ліхтарів міського електроосвітлення, розташованих уздовж проїзної частини, на якій організовано односторонній рух і яка мала три смуги для руху транспортних засобів в одному напрямку, з боку вул. Бессарабська в напрямку вул. Семінарська, зі швидкістю приблизно 80-100 км/год, чим порушив вимоги п.п. 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), якими передбачено, що:

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

Під час руху по проїзній частині пр. Незалежності м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_4 на керованому ним автомобілі «BMW 525» став наближатися до нерегульованого перехрестя з вул. Сергія Бурлаченка, перед яким розташований нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 «Пішохідний перехід» Розділу 33 Правил дорожнього руху України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») Розділу 34 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

33. ДОРОЖНІ ЗНАКИ.

5.38.1 і 5.38.2 Пішохідний перехід. Знак 5.38.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу;

34. ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА.

1.14.1, 1.14.2, 1.14.3 (зебра, у тому числі червоно-білого кольору) - позначають нерегульований і регульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги чи на велосипедній доріжці, зокрема 1.14.2 - пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод, 1.14.3 - місце переходу осіб з порушенням зору.

В цей час на проїзну частину пр. Незалежності м. Ізмаїл Одеської області, а саме на вищевказаний нерегульований пішохідний перехід, розташований перед перехрестям з вул. Сергія Бурлаченка, вийшла пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у темпі спокійного кроку стала перетинати проїзну частину пр. Незалежності, рухаючись з боку будинку №55 в напрямку будинку №52 зазначеного проспекту, тобто справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «BMW 525».

Під час руху по проїзній частині пр. Незалежності м. Ізмаїл Одеської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого перед перехрестям з вул. Сергія Бурлаченка, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, на якому можуть перебувати пішоходи, а також маючи можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_7 , яка по даному нерегульованому пішохідному переходу перетинала проїзну частину вказаного проспекту, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, водій ОСОБА_4 , діючи з необережності та в порушення вимог п.п. 1.7., 2.3. б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 1.7. «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,

уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагувала на її зміну, та в порушення вимог п.п. 1.5., 18.1. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці вулиці, аж до зупинки автомобіля, та не дав дорогу вказаному пішоходу, а проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із зазначеною вище швидкістю, яка майже вдвічі перевищувала максимальну допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно і відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, в результаті чого на вказаному нерегульованому пішохідному переході скоїв наїзд передньою частиною кузову керованого ним автомобіля «BMW 525» на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок даної ДТП пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження, від яких настала її смерть на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

06.09.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

08.09.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 04.11.2025 року.

29.10.2025 року Одеською обласною прокуратурою скеровано до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000937 від 05.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

30.10.2025 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа №946/8659/25, провадження 1-кп/946/526/25) призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000937 від 05.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Підготовче судове засідання призначено на 04.11.2025 року.

Як зазначає прокурор у своєму клопотанні, оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 08.09.2025 року, якою обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , який спливає 03.11.2025 року, а підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000937 призначено на 04.11.2025 року, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу за правилами ст. 199 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про продовження строку дії застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на недоведеність ризиків та наявність міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину визнав, вирішення питання за клопотанням прокурора поклав на розсуд суду.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000937 від 05.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

06.09.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Складена підозра про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.09.2025, схемою та фототаблицею до нього; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №67 від 05.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.09.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.09.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 06.09.2025; протоколом огляду трупа від 06.09.2025 та фототаблицею до нього; речовими доказами та іншими матеріалами провадження в сукупності.

08.09.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 04.11.2025 року.

29.10.2025 року Одеською обласною прокуратурою скеровано до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000937 від 05.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

30.10.2025 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа №946/8659/25, провадження 1-кп/946/526/25) призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000937 від 05.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Строк дії ухвали слідчого судді від 08.09.2025 року, якою обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 спливає 03.11.2025 року.

Підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000937 призначено на 04.11.2025 року.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

В свою чергу, приймаються до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу встановлюється наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1), можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні (п. 3), можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4).

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Зазначені обставини підтверджують існування ризику спроб переховування підозрюваного, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - впливу на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК, а також те, що у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів разом з клопотанням про обрання запобіжного заходу, останній отримав можливість володіти інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Крім того, після ознайомлення підозрюваного з матеріалами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, останній отримає додаткову можливість володіти інформацією про місце проживання та про інші контактні дані свідків та потерпілих.

Станом на даний час, потерпілі та свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду. Перебуваючи не під вартою, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження або взагалі відмови від них, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Стосовно ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується наступним (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), слідчий суддя зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до суду.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що ризики не зменшилися та продовжують існувати, у зв`язку з чим менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та не зможуть забезпечити виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню, оскільки наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України доведені, обвинувальний акт направлено до суду, строк дії запобіжного заходу спливає 03.11.2025 року, а підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000937 призначено на 04.11.2025 року, тому розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 199, 205 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою (на строк не більше 60 днів) в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 01.01.2026 року.

Ухвала слідчого судді про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 01.01.2026 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 04.11.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1