Номер провадження 1-кп/754/1220/25
Вирок

Іменем України

10 листопада 2025 року місто Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0000756 від 13.09.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця смт. Борова, Фастівського р-ну, Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою (технік програміст), працюючого вантажником компанії «Розетка», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25.07.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України до 9 років позбавлення волі, не набрав законної сили),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 12 години 30 хвилин 13.09.2025 року, ОСОБА_4 знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, замовив за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» у невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) - 1 (один) безбарвний пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком із порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 5,803 г, що є великими розмірами.

Після чого у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 12 години 30 хвилин 13.09.2025, ОСОБА_4 отримав у поштоматі «НОВА ПОШТА» № 42912 вказану психотропну речовину, а тим самим незаконно придбав психотропну речовину без мети збуту, у великих розмірах, яку в подальшому почав утримувати при собі, тим самим почав незаконно зберігати вказану психотропну речовину, без мети збуту, у великих розмірах.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 незаконно зберігаючи вказану психотропну речовину при собі, у великих розмірах, 13.09.2025 року приблизно о 12 годині 30 хвилини, знаходячись за адресою: місто Київ, вул. Лісківська, 12, був зупинений працівниками поліції.

В подальшому, 13.09.2025 працівниками поліції в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено - 1 (один) безбарвний пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком із порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 5,803 г, що є великими розмірами, яку останній незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що через додаток Телеграм замовив 10 гр. амфетаміну для власного вживання. 13.09.2025 приблизно о 12 год. ОСОБА_4 отримав повідомлення про доставку посилки та отримав її в поштоматі «Нова Пошта». Після отримання посилки до ОСОБА_4 підійшли працівники поліції і на запитання яких він повідомив, що має при собі заборонені речі та видав наркотики, які були оглянуті та вилучені працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч. 2 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, способу учинення.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , він: раніше не судимий, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, під наглядом лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Також судом враховуються позиції: прокурора, який просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і, на підставі ст. 71 КК України, остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі на строк 9 років 1 місяць; та обвинуваченого, який просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, суд робить висновок про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах встановлених у санкції відповідної статі особливої частини КК України, з огляду на пом`якшуючу обставину, відсутність обставин які обтяжують покарання, наслідки вчиненого кримінального правопорушення і характеризуючі особу обвинуваченого відомості.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Разом із тим відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що передбачає застосування положень ст. 71 КК України - це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили. Вказана позиція також висловлена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду 01.06.2020 у справі № 766/39/17.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначачити відповідно до положень ст. 71 КК України.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України, зі ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

Також судом встановлено, що 13.09.2025 обвинувачений ОСОБА_4 затримувався в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня звільнений, в порядку визначеному ст. 298-2 КПК України. Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 25.07.2024, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 1 (один) місяць.

В строк відбутого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період 13.09.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази в кримінальному провадженні: картонну коробку з номером накладної 2116 «Нова пошта», з картонною коробкою в середині з під фігурки для зростання землі в ній - зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки Google Pixsel, imei 1: НОМЕР_1 , поліетиленове упакування з насінням трави в середині та поліетиленове упакування в середині якого земля - повернути власнику; речовину білого кольору, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою - 5,803 гр. - знищити.

Стягнути зі ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 3565 грн. 60 коп., за проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1