Провадження № 1-кс/638/376/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо нерозгляду клопотань,

в с т а н о в и в:

04 лютого 2026 року представник скаржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання.

В обгрунтування скарги представник скаржника вказує, що 09 січня 2026 року на адресу старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 були направлені два клопотання про призначення експертиз та про проведення слідчого експерименту. В свою чергу, 10 січня 2026 року на адресу старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 було направлено клопотання про витребування доказів. Всі три вищевказаних клопотання містили вимогу надати відповідні процесуальні документи винесені за результатами їх розгляду, проте, жодної відповіді чи процесуального документа в строк, передбачений ст. 220 КПК України, надано не було.

При цьому 20 січня 2026 року представник ОСОБА_4 звернувся на адресу старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 з адвокатським запитом в якому просив повідомити результати розгляду клопотань та надати відповідні процесуальні документи прийняті в результаті їх розгляду, однак відповідь на адвокатський запит була надіслана лише 02 лютого 2026 року. Вищевказані обставини, на думку захисника, дають підстави вважати, що клопотання від 09 січня та 10 січня 2026 року взагалі не були розглянуті та по ним не було прийнято жодного процесуального рішення. Разом з тим, зазначає, що клопотання на адресу слідчого були подані 09 та 10 січня 2026 року, однак жодної відповіді або процесуальних документів отримано не було, а єдина відповідь яку надав слідчий, була надана 02 лютого 2026 року, у звязку з чим просив поновити процесуальний строк для подання даної скарги.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 04.02.2026 витребувано з Ізюмського РУП № 3 ГУНП в Харківській області матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001232 від 12.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, які однак не були своєчасно надані до суду з невідомих причин.

У судовому засіданні представник скаржника подану скаргу підтримав з підстав, зазначених у скарзі, просив суд її задовольнити та не заперечував щодо її розгляду без представників органів поліції та прокуратури.

Старший слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Прокурор ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» подав клопотання, у якому заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_4 та розгляд скарги просив провести у його відсутність.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, cтрок розгляду даної категорії справ, суд вважає можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить такого висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в статті 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.

Передбачений частиною першою статті 303 КПК України перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Відповідно до статті 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиню першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарга повертається якщо вона подана після закінчення вказаного строку, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Чинним КПК України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Тому, в порядку п. 1 частини першої статті 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги статті 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 частини першої статті 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Слідчим суддям необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 частини першої статті 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 частини першої статті 303 КПК.

Водночас слід зважати і на те, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.

Разом із тим суд зауважує, що статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (частина друга статті 9 КПК України).

Пунктом 15 частини першої статті 7 КПК України передбачено змагальність сторін у кримінальному провадженні та свобода у поданні ними до суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що в провадженні Ізюмського РУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001232 від 12.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснює старший слідчий ОСОБА_6 .

Так 09 січня 2026 року на адресу старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 були направлені два клопотання про призначення експертиз та про проведення слідчого експерименту.

В свою чергу, 10 січня 2026 року на адресу старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 було направлено клопотання про витребування доказів.

Всі три вищевказаних клопотання містили вимогу надати відповідні процесуальні документи винесені за результатами їх розгляду, проте, жодної відповіді чи процесуального документа в строк, передбачений ст. 220 КПК України, надано не було.

При цьому 20 січня 2026 року представник ОСОБА_4 звернувся на адресу старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 з адвокатським запитом в якому просив повідомити результати розгляду клопотань та надати відповідні процесуальні документи прийняті в результаті їх розгляду, однак відповідь на адвокатський запит була надіслана лише 02 лютого 2026 року. Разом з тим, зазначає, що клопотання на адресу слідчого були подані 09 та 10 січня 2026 року, однак жодної відповіді або процесуальних документів отримано не було.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що вказані клопотання були розглянуті старшим слідчим у встановленому законом порядку, а заявника, в свою чергу, належним чином повідомлено про результати розгляду його клопотань та у встановлений КПК України строк та спосіб відповідно до вимог частини другої статті 220 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази того, що старший слідчий ОСОБА_6 у встановленому законом порядку та строк розглянув вищевказані клопотання у кримінальному провадженні № 0001232 від 12.10.2025, суд доходить до висновку про задоволення скарги та зобов`язання старшого слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області ОСОБА_8 розглянути клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 09 січня 2026 року та 10 січня 2026 року у встановлений КПК України строк та спосіб відповідно до вимог статті 220 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 283, 284, 303-307 КПК України, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області ОСОБА_8 щодо не розгляду клопотань від 09 січня 2026 року та 10 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0001232 від 12.10.2025 задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області ОСОБА_8 розглянути клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 09 січня 2026 року та 10 січня 2026 року у встановлений КПК України строк та спосіб відповідно до вимог статті 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09 лютого 2026 року о 16 год 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1