ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового засідання: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кліводин Кіцманського районного суду Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , гр. України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді інспектора прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тир Б) у званні старшого сержанта, неодруженого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, ч.3 ст. 332 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.08.2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 368, ч.3 ст. 332 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.368 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону строком на 2 роки.

- за ч.3 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

На підставі ч. 1, 3 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 призначено

ЄУНСС 715/1217/25 НП 11кп/822/331/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8

покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та із несенням служби з охорони державного кордону строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_7 спеціального звання «старший сержант».

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня його затримання для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано строк тримання його під вартою з 16.01.2025 року по 24.01.2025 року.

До набрання вироку законної сили обвинуваченому ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді застави.

Після набрання вироку законної сили заставу в розмірі 70000 грн, внесену 23.01.2025 року, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Речовий доказ: автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 і який передано йому на зберігання, конфісковано в дохід держави, скасовано накладений на нього арешт.

Речові докази; мобільні телефони: марки іРhone 12 Pro Мах, імеі НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , №Samsung Galaxy A51№ імеі: НОМЕР_6 , імеі 2: НОМЕР_7 , з абонентським номером НОМЕР_8 , «Redmi» з сім-картою, на якій нанесено № НОМЕР_9 , конфісковано в дохід держави.

Речовий доказ: імітаційні грошові кошти в сумі 20 000 Євро, купюрами по 50 Євро в кількості 400 шт. повернуто ТУ ДБР в м. Хмельницький.

Речовий доказ: сім-картку оператора мобільного зв`язку, на якій нанесено № НОМЕР_10 та № НОМЕР_4 конфісковано в дохід держави.

Речовий доказ: грошові кошти в сумі 5000 грн, що були вилучені у ОСОБА_7 та які передано на зберігання до Хмельницької філії АТ КБ «Приват Банк» конфісковано в дохід держави.

Речовий доказ: мобільний телефон «Самсунг Гелексі», що належить ОСОБА_10 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів п`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернівці) ТУ ДБР в м. Хмельницький, вирішено повернути ОСОБА_10 .

Згідно вироку суду, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2024 року, старший сержант ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тиа Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), будучи достовірно обізнаний про те, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а також оголошено та підводиться загальна мобілізація, у зв`язку з чим діють обмеження щодо виїзду громадян України за її межі, усвідомлюючи свої службові повноваження, службове становище та пов`язані з цим можливості, тобто достеменно володіючи службовою інформацією щодо порядку та особливостей несення служби прикордонними нарядами на державному кордоні України та зокрема на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_11 прикордонного загону, де він проходив військову службу, в ході переписки в соціальних групах мережі Інтернет із громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дізнався про бажання останнього перетнути державний кордон України до Республіки Румунія зважаючи на вищевказані діючі обмеження.

При цьому, у старшого сержанта ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на його особисте незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за вчинення в його інтересах дій з використанням свого службового становища.

Так, на початку листопада 2024 року, але не пізніше 03.11.2024 в ході переписки в соціальних групах мережі Інтернет ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення виказав громадянину ОСОБА_10 прохання щодо надання йому ( ОСОБА_7 ) грошових коштів в якості неправомірної вигоди за вчинення ним, ОСОБА_7 , як службовою особою в інтересах ОСОБА_10 , як того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища, які полягають у наданні йому, ОСОБА_10 , службової інформації про час та місця несення служби з охорони Державного кордону України прикордонними нарядами відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_11 прикордонного загону ДПСУ, а також сприянні ним, ОСОБА_7 , в незаконному переправленні ОСОБА_10 через Державний кордон України, в тому числі шляхом надання порад та вказівок щодо найбільш оптимального та безпечного маршруту руху під час здійснення вищевказаної протиправної діяльності на Державному кордоні України, за наявності яких ОСОБА_10 мав би можливість безперешкодно перетинати державний кордон України поза пунктами пропуску до Республіки Румунія.

В ході зазначеного спілкування ОСОБА_7 , сприймаючи ОСОБА_10 за жителя м. Львова інструктував його щодо порядку та умов незаконного переправлення через державний кордон, надавав поради та вказівки з цією метою.

03.11.2024 ОСОБА_7 , в месенджері «WhatsApp», впевнившись у намірах ОСОБА_10 , перетнути державний кордон України до Республіки Румунія зважаючи на вищевказані обмеження, обіймаючи ту ж саму посаду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повідомив, що за грошові кошти в сумі 20 000 Євро він ( ОСОБА_7 ) переправить його ( ОСОБА_10 ) через державний кордон з України до Республіки Румунія, поза межами пунктів пропуску при цьому запевнив останнього у позитивному результаті такого переправлення.

В ході цього ж листування ОСОБА_7 , запропонував здійснити переправлення ОСОБА_10 , 7-8 січня 2025 року, однак останній, на той час, відмовився за відсутності заявленої ОСОБА_7 суми грошових коштів.

Під час наступних телефонних листувань в додатку «WhatsApp» у період з 06 по 07 січня 2025 року ОСОБА_7 , проявляючи ініціативу, з`ясовував у ОСОБА_10 про готовність останнього для переправлення через Державний кордон України, інструктуючи останнього про те, що йому ( ОСОБА_10 ) необхідно буде доїхати потягом до м. Чернівці, де він ( ОСОБА_7 ) особисто зустріне, організує та детального проінструктує щодо подальшого перетину ОСОБА_10 . Державного кордону України до Республіки Румунія.

На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився, при цьому розуміючи протиправність дій ОСОБА_7 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_7

16.01.2025, о 11.24 год. за попередньою домовленістю та вказівок ОСОБА_7 , ОСОБА_10 потягом, сполученням Львів-Чернівці, прибув на залізничний вокзал м. Чернівці, що за адресою: м. Чернівці, вул. Вокзальна, 38, де його зустрів ОСОБА_7 у форменому одязі працівника ДПСУ, після чого провів до свого автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_12 , який був припаркований напроти залізничного вокзалу та посадив ОСОБА_10 на переднє пасажирське сидіння, після чого сів за кермо вказаного вище транспортного засобу та поїхав в сторону с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області, яке розташоване в безпосередній близькості до державного кордону з Республікою Румунія, де він планував організувати переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України поза межами пункту пропуску.

Тобто військовослужбовець НОМЕР_11 прикордонного загону ДПСУ старший сержант ОСОБА_7 з метою доведення злочину до кінця, уникнення викриття його протиправної діяльності працівниками правоохоронних органів та інших громадян, використовуючи своє службове становище, як працівника Держприкордонслужби, формений одяг встановленого зразка, а також службове посвідчення планував організувати переправлення ОСОБА_10 на ділянці відповідальності відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_11 прикордонного загону ДПСУ, де він і ніс військову службу з охорони державного кордону.

Рухаючись в автомобілі в сторону с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області 16.01.2025 у період часу з 11.29 год. по 13.18 год. ОСОБА_7 провів детальний інструктаж ОСОБА_10 щодо подальшого перетину Державного кордону України на ділянці відповідальності відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_11 прикордонного загону ДПСУ, що супроводжувалося детальним роз`ясненням напрямку подальшого руху ОСОБА_10 через державний кордон України, точну відстань до Республіки Румунія (500 м), роз`яснивши особливості ділянки у місці перетину державного кордону, при цьому пообіцявши останньому, що особисто підвезе якомога ближче до лінії Державного кордону України.

При цьому, на шляху руху до с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області щоб не бути викритим в протиправній діяльності, дотримуючись умов конспірації ОСОБА_7 заїхав в с. Коровія Чернівецького району, Чернівецької області, зупинив автомобіль та в ході спілкування з ОСОБА_10 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з особистих злочинних корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, одержав від нього ОСОБА_10 заздалегідь виготовлені на справжні засоби, які імітують грошові кошти в сумі 20 000 Євро (відповідно до курсу Національного банку України станом на 16.01.2025 - 870 594 грн.) в якості оплати за незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон з України до Республіки Румунія, поза межами пункту пропуску, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_11 прикордонного загону ДПСУ.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_7 , сприймаючи їх як справжні та розпорядившись ними на власний розсуд приховав їх у багажнику «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_12 та з метою уникнення викриття факту перевезення ОСОБА_10 , як військово зобов`язаної особи в напрямку державного кордону з Республікою Румунією, а також його можливого затримання прикордонним нарядом, працівниками поліції чи ТЦК та СП, наказав ОСОБА_10 сісти в багажник його автомобіля, накрив його ковдрою та за кермом свого автомобіля продовжив рух в сторону с. Багринівка, Чернівецького району, Чернівецької області.

В подальшому, 16.01.2025, о 13.18 год. протиправні дії ОСОБА_7 щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України припинені працівниками правоохоронних органів в АДРЕСА_2 .

На цей вирок адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи вину обвинуваченого, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просив змінити оскаржуваний вирок в частині призначення покарання його підзахисному, а саме призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн та звільнити обвинуваченого від відбування покарання за ч.3 ст. 332 КК України на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та скасувати вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання в частині позбавлення спеціального звання «старший сержант».

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, активно сприяв розкриттю злочину, а також що кримінальні правопорушення вчинив внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин. Зазначав, у нього молодші брат і сестра, які знаходяться під опікою бабки ОСОБА_11 , оскільки їхніх батьків позбавлено батьківських прав. Зазначав, що він матеріально допомагав бабці і дідові утримувати молодших брата і сестру. Вказував, що оскільки обвинуваченому не вистачало грошового утримання для надання допомоги на утримання брата і сестри, він брав кредити в банківських установах і на момент вчинення ним кримінальних правопорушень у нього була заборгованість по кредитах в сумі 538968,58 грн. Зазначав, що саме такі тяжкі сімейні та матеріальні обставини були однією з причин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Ще вказував, що ОСОБА_7 приймав участь в бойових діях по захисту територіальної цілісності України, є учасником бойових дій.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в цій, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження та доводи захисника, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами та не оспорюється в поданій апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється вина обвинуваченого, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Що стосується вимог апелянта про необхідність змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог закону та призначив останньому покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправленням та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, його молодий вік. Також судом враховано дані про особу винного, а саме що він позитивно характеризується по місцю проживання та несення служби, є учасником бойових дій, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, виховувався без батьківського піклування.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Також судом враховано, що інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив в період введеного в Україні воєнного стану.

Те, що саме в службові обов`язки ОСОБА_7 входило охорона державного кордону України, а також виявляти та припиняти спроби незаконного перетину державного кордону іншими особами і він, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, за грошову винагороду намагався допомогти особам чоловічої статі призовного віку незаконно перейти державний кордон по за пунктом пропуску і таким чином допомогти останнім ухилитися від можливої мобілізації та від виконання конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши ці обставини, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Необґрунтованою є також і вимога захисника про призначення обвинуваченому за ч.1 ст.368 КК України покарання у виді штрафу, враховуючи його матеріальний стан, наявність боргових зобов`язань, про що вказував сам апелянт в своїй скарзі, а також того, що суд призначив покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також законним і обґрунтованим є рішення суду про позбавлення ОСОБА_7 військового звання «старший сержант» на підставі ст.54 КК України.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст.50, 65, 66, 67, 70 КК України і підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, а тому в задоволенні апеляційної скарги адвоката необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.08.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, ч.3 ст.332 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Кримінального касаційного суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя