ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1195/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/342/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.246 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пригородок Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначено іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Іспитовий строк рахується з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначено іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Іспитовий строк рахується з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов прокурора задоволено, та стягнуто солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , в користь держави шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі - 148642,93 грн.

Питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат вирішено.

Згідно вироку, ОСОБА_12 01.03.2024 біля 13.00 год. за попередньою змовою із ОСОБА_8 з метою вчинення незаконної порубки дерев, мотоблоком марки Зубр 6.5 HP (Zubr) разом із причепом без реєстраційних державних номерних знаків, приїхали на територію лівого берегу річки Дністер, яка розташована за межами с.Окопи, Мельнице-Подільська ТГ, Чортківського району Тернопільської області. Перебуваючи на даній території за координатами: широта - 48,538900 Пн., довгота 26,441177 Сх., що знаходиться у межах території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», який оголошений рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 30.08.1990 № 191 і від 29.11.1990 №273 і відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» належить до природно - заповідного фонду, 01.03.2024 в період часу з 13.00 год. по 15.30 год ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.3, 10 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером, тощо), виданим уповноваженим органом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою бензопили марки «GL 4500М» та бензопили марки «PRO CRAFT К450», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, здійснили незаконну порубку трьох сироростучих дерев породи «Верба» діаметром пня біля шийки кореня - 19 см, 22 см., 34 см., які розпилили на частини довжиною від 18 см. до 30 см., частину яких завантажили на причеп мотоблоку марки Зубр 6.5 HP (Zubr) без реєстраційних державних номерних знаків, та в подальшому були зупинені працівниками ВП №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Своїми умисними діями, ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_8 шляхом незаконної рубки дерев на землях лісового фонду заподіяли державі матеріальну шкоду на загальну суму 148642,93 грн.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи та кримінально-правову кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким:

призначити ОСОБА_12 , за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, покарання позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та із врахуванням ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням призначивши іспитовий строк тривалістю 1 рік;

призначити ОСОБА_8 , за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, покарання позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та із врахуванням ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням призначивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості. Зокрема зазначає, що:

мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_12 та ОСОБА_8 виду та розміру покарання, суд першої інстанції зазначив, що останні щиро розкаялись, активно сприяли розкриттю злочину, їх молодий вік та вчинили кримінальне правопорушення вперше, і на підставі вказаних обставин, що пом`якшують покарання, суд одночасно застосував ст.69 та ст.75 КК України. Однак, місцевий суд не врахував того, що при застосуванні різних інститутів, пов`язаних з пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування з випробуванням, рішення про застосування кожного з них має бути належним чином мотивовано з наведенням достатніх підстав;

під час допиту, обвинувачені вину свою у скоєнні кримінального правопорушення, яке викладене в обвинувальному акті, не визнали, що свідчить про відсутність щирого каяття;

суд першої інстанції врахував обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, однак не аргументував в чому саме проявилася така пом`якшуюча обставина.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року відносно ОСОБА_12 скасувати та кримінальне провадження закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

у діях обвинуваченого ОСОБА_12 відсутня об`єктивна сторона, так як ні йому, ні ОСОБА_8 не було відомо про те, що територія, на якій росли верби, відноситься до регіонального ландшафтного парку Дністровський каньйон, що підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , а стороною обвинувачення не доведено того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 усвідомлювали те, що територія, на якій вони здійснили рубку дерев, відноситься до природно-заповідного фонду;

належних та допустимих доказів, які б підтвердили те, що територія на якій було здійснено рубку дерев відноситься до території природно-заповідного фонду Дністровський каньйон сторона обвинувачення не надала, так як будь-якого рішення про створення регіонального ландшафтного парку Дністровський каньйон не приймалось і таке відсутнє;

поза увагою суду залишився той факт, що в матеріалах справи відсутні дані про конкретні межі вказаного парку, так як жоден із долучених документів не містить координат, планів чи іншої технічної документації, яка б дозволяла однозначно визначити територію природно-заповідного фонду, на якій нібито вчинено правопорушення, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , однак суд першої інстанції у вироку не зазначив про це в їх показах;

протокол огляду місця події від 1 березня 2024 року та всі похідні докази від нього слід визнати недопустимими, так як огляд проведено з порушенням вимог КПК, поняті фактично не були присутніми під час його проведення, не спостерігали за діями поліції та підписали протокол не читаючи його. За таких обставин протокол і всі похідні від нього докази є недопустимими, оскільки отримані з істотним порушенням процесуального порядку;

суд першої інстанції не взяв до уваги суперечності між обвинувальним актом і протоколами огляду місця події щодо діаметрів пеньків;

суд безпідставно стягнув із обвинувачених витрати на судово-екологічну експертизу, яка не була необхідною, так як дублювала дані довідки спеціаліста ОСОБА_15 і не потребувала спеціальних знань, тому її призначення та витрати за неї є необґрунтованими;

при постановленні вироку, суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою те, що змінений обвинувальний акт, на який посилався прокурор, затверджений ще 22 листопада 2022 року тобто до моменту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а відтак не може вважатися належним процесуальним документом у цьому провадженні. Крім того, з його змісту вбачається, що він стосується зовсім іншого кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України, тоді як ОСОБА_12 та ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.246 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 просить вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 серпня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що:

заперечуючи свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_8 вказував саме на відсутність умислу на незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду;

в судовому засіданні здобуті докази тому факту, що жодної інформації про територію, межі та обмеження у користуванні об`єктами природно-заповідного фонду, не має. Такі показання дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ;

за даними протоколу огляду місця події від 1 березня 2024 року, координати зазначені в обвинувальному акті стосуються місця виявлення мотоблоку, а не місця виявлення пнів дерев породи верба;

в матеріалах справи відсутні будь-які докази однієї з важливих обставин інкримінованого кримінального правопорушення - місця вчинення злочину саме на території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон»;

межі регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», межі земель запасу, не наданих у власність чи користування, межі села Окопи та Мельнице-Подільської громади на сьогодні не встановлені і відсутні в Державному земельному кадастрі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 та доводи його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу з наведених у них підстав і просили скасувати вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року та кримінальне провадження закрити;

пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та доводи його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу з наведених у них підстав і просили вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року скасувати та кримінальне провадження закрити;

прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг захисників обвинувачених за їх безпідставністю;

перевіривши доводи апеляційних скарг і матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що оскаржений вирок повністю відповідає цим вимогам закону, а висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено і кваліфікація їх дій за ч.4 ст.246 КК України є правильними.

Так, свій висновок щодо доведеності вини обвинувачених суд першої інстанції правильно обґрунтував показаннями:

представника потерпілого ОСОБА_14 який пояснив, що місце, де було вчинено незаконну порубку дерев у цій справі знаходиться за межами с.Окопи і відноситься до території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон»;

свідка ОСОБА_17 , який дав показання, що навесні минулого року він займав посаду дільничного офіцера поліції і разом із співробітником поліції ОСОБА_18 неподалік села Окопи біля берегової лінії річки Дністер вони виявили обвинувачених, які їхали мотоблоком з причепом, навантаженим частинами дерева породи верба. На їхнє запитання обвинувачені пояснили, що зрізали дерева породи верба на березі і показали місце та пеньки;

свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що минулого року навесні він, проїжджаючи на службовому автомобілі в с.Окопи, на території, яка відноситься до регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», виявив обвинувачених, які намагалися виїхати під горб мотоблоком з причепом, завантаженим дровами. Також частина зрізаного дерева породи верба знаходилася тут же біля пеньків;

свідка ОСОБА_16 , яка дала показання, що в березні 2024 року була залучена в якості понятої в даній справі, коли проводили огляд місця події за селом Окопи біля річки Дністер. Бачила мотоблок, чи вилучали деревину не пам`ятає;

свідка ОСОБА_19 яка дала показання, що вона разом із ОСОБА_16 у березні 2024 року була запрошена в якості понятої при оформленні матеріалів щодо незаконної порубки дерев. Усіх обставин не пам`ятає, пригадує, що на місці події бачила обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , мотоблок, зрізані дерева;

свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що її син, обвинувачений ОСОБА_12 01 березня 2025 року разом із ОСОБА_8 поїхали за дровами. Взяли їхню з чоловіком бензопилу та мотоблок. Через деякий час син подзвонив і повідомив, що їх затримали працівники поліції;

свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що працюючи на посаді державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області брав участь у огляді місця події в даній справі, де було виявлено три зрізані без дозвільних документів дерева породи верба. Ця територія входить до ландшафтного парку «Дністровський каньйон», який набув статусу регіонального відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд». Статтею 7 цього закону передбачено, що до встановлення меж об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Повідомлені свідками і представником потерпілого обставини суд правильно оцінив як такі, що доводять вину обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з даними письмових доказів, а саме даними:

протоколу огляду місця події з таблицями ілюстрацій до нього (а.к.п. 112-125, т.1), проведеним 01 березня 2024 року в період часу з 16.05 год. до 17.25 год. на лівому березі річки Дністер, на околиці с.Окопи Чортківського району, поблизу якого проходить грунтова дорога, яка розділяє лівий берег та земельні ділянки. Виявлено невеликий мотоблок марки «Зубр 6,5» разом із причепом, на якому виявлено порізані та складені невеличкі стовбури (відрізки) дерев породи верба різних діаметрів та довжини від 30 до 35 см. Для більш точного встановлення даного місця використовується програма Google карти, що облаштована на мобільному пристрої, внаслідок чого координати становлять 48.538776, 26.440403. На відстані 50 м від мотоблоку на ґрунтовій дорозі в сторону річки Збруч на лівому березі річки Дністер виявлено значні зарості дерев породи верба та чагарників. Під час візуального огляду виявлено три пеньки умовно позначені 1,2,3 породи «Верба». Праворуч від пенька №1 виявлено залишки гілля, а навпроти на поверхні ґрунту слід тирсою невеличкими купами. Від пня №1 на відстані 9 м виявлено пень №2 д. 36 см, навпроти якого на поверхні ґрунту виявлено 18 частин стовбура дерева породи «Верба», які розпилені на частини довжиною від 18 до 35 см. Також на поверхні ґрунту навпроти наявне гілля та залишки грубої тирси. На відстані 6 метрів від пня №2 розташований пеньок №3 породи «Верба», д.18 см, навпроти якого на поверхні ґрунту виявлено 9 частин стовбура дерева породи «Верба», які розпилені на частини довжиною від 18 до 30 см. Також на поверхні ґрунту виявлені залишки грубої тирси. Між пнями №2 та №3 наявна купа гілля. Також між залишками стовбурів пеньків №2 та №3 виявлено бензопилу червоного кольору із написом «GL 4500М» та бензопилу зеленого кольору із написом «PRO CRAFT К450». Виявлені мотоблок з причепом, 27 частин стовбурів дерев породи «Верба», дві бензопили, вилучено у ВП №1 (м.Борщів) ЧРВП ГУНП в Тернопільській області;

постанові слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 01 березня 2024 року (а.к.п. 126-127, т.1), згідно якої визнано речовими доказами: мотоблок марки Зубр 6.5 HP (Zubr) разом із причіпом та бензопилу марки «GL 4500М», бензопилу марки «PRO CRAFT К450», та 27 відрізків стовбурів дерев породи «Верба», довжиною від 18 до 35 см, які передано на зберігання у ВП №1 (м.Борщів) ЧРВП ГУНП в Тернопільській області;

протоколу огляду місця події з таблицями ілюстрацій до нього (а.к.п. 132-139, т.1), проведеним 22 березня 2024 року в період часу з 11.35 год. до 12.20 год., згідно якого за результатами огляду місця події, а саме лівого берегу річки Дністер, що на околиці с.Окопи Чортківського району за участю держінспектора ОНПС в Тернопільській області ОСОБА_21 , ОСОБА_12 та понятих, у період з 11:35 год. по 12:20 год. виявлено 3 пеньки зрізаних дерев, а саме: 1 - породи «Верба» діаметром пня біля шийки кореня 22 см., 2- породи «Верба» діаметром пня біля шийки кореня 36 см., З- породи «Верба» діаметром пня біля шийки кореня 19 см, з яких за допомогою ланцюгової бензопили було зроблено зрізи верхніх частин товщиною від 7 до 10 см., і вищевказані 3 зрізи поміщено у 3 сейф-пакети за №№QHY0073456, QHY0073457, QHY0073455, та вилучено у ВП №1 (м.Борщів) ЧРВП ГУНП в Тернопільську області для проведення необхідних експертиз, точне місце виявлення пеньків знаходиться за координатами, встановленими за допомогою програми Карти , що облаштована на мобільному пристрої :48.538900, 26.441177;

постанові слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання у ВП №1 (м.Борщів) ЧРВП ГУНП в Тернопільській області від 22.03.2024 (а.с.140, т.1), згідно якої визнано речовими доказами: 3 (три) зрізи із пеньків дерев породи верба;

довідці державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_15 , згідно якої здійснено розрахунок шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, внаслідок незаконної порубки дерев на землях не наданих у власність чи користування, за межами с.Окопи Чортіквського району на території Мельнице-Подільської селищної ради в межах регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон» і яка становить 148642,93 грн (а.к.п. 141-142, т.1);

ухвалі слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року про надання дозволу на проведення обшуку в причепі мотоблоку марки Зубр 6.5 HP (Zubr) без реєстраційних державних номерних знаків та документів які підтверджують право власності, власником та користувачем яких є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителі с. Окопи Чортківського району Тернопільської області, та які на даний час знаходяться на території ВП №1 (м. Борщів) Чортківського РВП у Тернопільській області в м. Борщів вул. І. Франка, 10 Тернопільської області, з метою відшукання та вилучення частин стовбурів дерев (а.к.п. 143-144,т.1);

протоколі обшуку мотоблоку марки Зубр 6.5 HP (Zubr) (а.с.145-147, т.1), проведеним 22 березня 2024 року в період часу з 16.33 год. до 16.50 год., під час якого виявлено та вилучено 159 частин стовбурів дерев породи верба різних довжин 20х27 см та діаметрів 3,5х13 см;

постанові слідчого про визнання речових доказів від 22 березня 2024 року (а.к.п. 148, т.1), згідно якої визнано речовими доказами: 159 частин стовбурів дерев породи верба довжиною 20х27 см та діаметрами 3,5х13 см, які передано на зберігання у ВП №1 (м.Борщів) ЧРВП ГУНП в Тернопільській області;

протоколі огляду предметів речових доказів з таблицями фотоілюстрацій від 01 квітня 2024 року (а.к.п. 2-6, т.2), а саме 27 частин дерев породи верба довжиною від 18 до 35 см;

протоколі огляду речових доказів з таблицями фотоілюстрацій від 06 липня 2024 року (а.к.п. 7-15, т.2), а саме 27 частин дерев породи верба;

висновку судової трасологічної експертизи № СЕ-19/120-24/4115-ТР від 10 квітня 2025 року (а.к.п. 21-32, т.2), згідно якої зріз з комлевої частини дерева «МЗ 1» розміром 265,0х232,0х90 мм та зріз «МЗ 2» з стовбура деревини розміром: 260,0х227,0х95,0 мм до розділення складали одне ціле (один стовбур). Зріз з комлевої частини дерева «МЗ 2» розміром 395,0х382,0х82 мм та зріз «МЗ 1» з стовбура деревини розміром: 390,0х377,0х112 мм до розділення складали одне ціле (один стовбур);

висновку інженерно-екологічної експертизи від 10 квітня 2024 року №СЕ-19/120-24/4339-ФХЕД (а.к.п. 36-45,т.2), згідно якого розмір екологічного збитку (шкоди, завданої довкіллю) внаслідок самовільної порубки дерев на землях лісового фонду, не наданих у власність чи користування, за межами с.Окопи Чортіквського району на території Мельнице-Подільської селищної ради в межах регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон» становить 148642,93 грн.;

запиті заступника начальника відділення начальника СВП №1 (м.Борщів) ОСОБА_22 від 13 червня 2024 року №_6718_/04/102-2024 (а.к.п. 70-72,т.2) щодо надання інформації чи відноситься територія-земельна ділянка, де виявлено незаконну порубку дерев за межами с.Окопи, Мельнице-Подільська ТГ, Чортківського району (точне місцезнаходження «Googl maps»: широта 48,538900 та довгота 26,441177) до природно-заповідного фонду та чи перебуває під охороною держави;

листах Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації №05.1/516 від 21 березня 2024 року та №05.1/1056 від 13 червня 2024 року з додатками (а.к.п. 49-70, 73-75, т.2), а також №02.2/1605 від 13 серпня 2025 року, в яких зазначено, що земельна ділянка, позначена на наданих картографічних матеріалах і розташована за межами с.Окопи Мельнице-Подільської селищної ради Чортківського району розташована у межах регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», та до яких додано: копії рішень виконкому Тернопільської обласної ради народних депутатів №191 від 30 серпня 1990 року «Про створення державного природного парку «Дністровський каньйон» і поліпшення туризму в області» та від 29 листопада 1990 року № 273 про часткові зміни і доповнення до рішення виконкому Тернопільської обласної ради народних депутатів №191 від 30 серпня 1990 року «Про створення державного природного парку «Дністровський каньйон» і поліпшення туризму в області»; копія Положення «Про державний природний ландшафтний парк «Дністровський каньйон»; картосхема місця розташування регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон» у межах Вигодської сільської ради Борщівського району;

листі Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації Управління екології та природних ресурсів №05.1/1355 від 23 липня 2024 року з доданою «Тимчасовою карткою первинного обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України (а.к.п. 76-108, т.2);

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, за ознаками незаконної рубки дерев на землях лісового фонду.

Доводи апеляційних скарг щодо відсутності у ОСОБА_12 та ОСОБА_8 суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, з огляду на їх необізнаність про належність земельної ділянки до природно-заповідного фонду, суд апеляційної інстанції оцінює критично та погоджується з висновками суду першої інстанції, який аналогічні доводи сторони захисту відхилив мотивуючи тим, що об`єктивна сторона цього злочину полягає у вчиненні незаконної порубки дерев, тобто дій, що за своїм змістом є протиправними незалежно від спеціального статусу території. Суб`єктивна сторона щодо діяння характеризується прямим умислом, який повністю підтверджений матеріалами провадження: обвинувачені усвідомлювали відсутність будь-яких дозвільних документів та діяли умисно, здійснюючи спилювання та переміщення дерев. При цьому, твердження обвинувачених про необізнаність з тим, що земельна ділянка віднесена до природно-заповідного фонду не спростовують наявності умислу на здійснення незаконної порубки. Щодо наслідків цього злочину вина може бути як у формі умислу, так і у формі необережності. Таким чином відсутність умислу на спричинення тяжких наслідків, передбачених ч.4 ст.246 КК, не виключає їх винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено факт порубки саме на території природно-заповідного фонду та спричинення тяжких наслідків, що є підставою для кваліфікації дій за ч.4 ст.246 КК України.

Отже, наведені у скаргах доводи щодо відсутності у ОСОБА_12 та ОСОБА_8 суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України не спростовують правильності правової оцінки, наданої судом першої інстанції.

Безпідставними є твердження захисників у апеляційних скаргах щодо відсутності рішень про створення регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон» та відсутності інформації про межі його території.

Так, з наявних у справі листів Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації №05.1/516 від 21 березня 2024 року, №05.1/1056 від 13 червня 2024 року та №02.2/1605 від 13 серпня 2025 року з додатками (а.к.п. 4970, 7375, т.2) встановлено, що земельна ділянка, на якій здійснено рубку дерев, розташована у межах регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон». До цих листів додано копії рішень виконкому Тернопільської обласної ради №191 від 30 серпня 1990 року про створення державного природного парку «Дністровський каньйон» та №273 від 29 листопада 1990 року про внесення часткових змін до цього рішення, а також Положення «Про державний природний ландшафтний парк «Дністровський каньйон» і картосхеми, що визначають межі парку.

Також, дані доводи сторони захисту спростовуються й іншими наявними у матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, зокрема поясненнями наданими в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 і представника потерпілого ОСОБА_14 , які повідомили, що місце порубки дерев відноситься до території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон».

Таким чином, твердження захисту про відсутність будь-якого рішення про об`єкт природно-заповідного фонду чи інформації про розташування, не відповідають дійсності і спростовуються належними та допустимими доказами на підставі яких, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що регіональний ландшафтний парк Дністровський каньйон входить до складу природно-заповідного фонду.

Обставини щодо створення та розташування цього регіонального ландшафтного парку, які встановлені в ході судового розгляду на підставі детально проаналізованих у вироку письмових доказів та показань свідків, об`єктивно спростовують твердження захисників про нібито відсутність рішень про створення та визначення меж території природно-заповідного фонду у місці незаконної порубки.

Доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 1 березня 2024 року та всі похідні докази від нього слід визнати недопустимими з підстав того, що залучені до проведення цього огляду поняті фактично не були присутніми до його закінчення, суд апеляційної інстанції оцінює критично з таких міркувань.

Частиною сьомою статті 223 КПК визначено, зокрема те, що слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Також, обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих. Для участі в інших процесуальних діях, поняті можуть бути запрошені якщо слідчий вважатиме це за доцільне.

Статтею 237 КПК України визначено, зокрема те, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий огляд місцевості і речей. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. При огляді слідчий або за його дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, за змістом ст.ст. 223, 237 КПК України, проведення слідчим огляду місцевості і речей, які були проведені в даному випадку 01 березня 2024 року, не вимагає обов`язкового залучення понятих. Ці норми процесуального закону прямо встановлює перелік осіб, які можуть бути запрошені до участі в огляді, однак не містить вимоги щодо обов`язкової присутності понятих під час проведення цієї слідчої дії. Відтак сам по собі факт того, що поняті не були присутні протягом усього часу проведення огляду, не свідчить про порушення вимог ст.237 КПК України і не впливає на допустимість зафіксованих під час огляду відомостей. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №473/2485/17.

Крім того, фактичні обставини протоколу огляду, тобто час, місце і спосіб рубки дерев не заперечують і самі обвинуваченні. Також, ці фактичні обставини протоколу огляду повністю узгоджуються з показаннями допитаних судом свідків і об`єктивними даними доданої до протоколу огляду фототаблиці, що в сукупності виключає будь-які сумніви у достовірності та допустимості цього доказу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає жодних підстав для висновку про те, що протокол огляду місця події від 1 березня 2024 року, з доданими до нього таблицями ілюстрацій мав бути визнаний неналежним та недопустимим доказом.

Необґрунтованими є посилання сторони захисту на те, що суд безпідставно стягнув із обвинувачених витрати на судово-екологічну експертизу.

Так, відповідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно із ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, за клопотанням сторони кримінального провадження, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як убачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції установлено, що в рамках даного кримінального провадження під час досудового розслідування були проведені, судова трасологічна експертиза № СЕ-19/120-24/4115-ТР від 10 квітня 2025 року (а.к.п. 21-32, т.2), а також інженерно-екологічна експертиза від 10 квітня 2024 року №СЕ-19/120-24/4339-ФХЕД (а.к.п. 36-45,т.2), які суд першої інстанції правомірно визнав належним та допустимими доказами та поклав в основу обвинувального вироку, які мають значення для встановлення істини у справі, оцінені судом у сукупності з іншими доказами, тому суд правомірно, відповідно до ст.124 КПК України, стягнув їх вартість з обвинуваченого.

З огляду на наявність документально підтверджених витрат на залучення експертів в даному кримінальному провадженні, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд виконав вимоги ст.124 КПК України та обґрунтовано вирішив їх стягнути солідарно з обвинувачених на користь держави.

Не ґрунтуються на матеріалах провадження і доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в обвинувальному акті координати місця вчинення незаконної порубки стосуються місця виявлення мотоблоку, а не місця виявлення пнів дерев породи верба.

Так, зі змісту протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього (а.к.п. 112-125, т.1) видно, що цей огляд було проведено 01 березня 2024 року в період часу з 16.05 год. до 17.25 год. на лівому березі річки Дністер, на околиці с.Окопи Чортківського району, поблизу якого проходить ґрунтова дорога, яка розділяє лівий берег та земельні ділянки. Виявлено невеликий мотоблок марки «Зубр 6,5» разом із причепом, на якому виявлено порізані та складені невеличкі стовбури (відрізки) дерев породи верба різних діаметрів та довжини від 30 до 35 см. Для більш точного встановлення даного місця використовується програма Google карти, що облаштована на мобільному пристрої, внаслідок чого координати становлять 48.538776, 26.440403. На відстані 50 м від мотоблоку на ґрунтовій дорозі в сторону річки Збруч на лівому березі річки Дністер виявлено три пеньки, а поруч з ними залишки гілля, сліди тирси і розпилені частини стовбурів дерева породи «Верба», між якими наявні дві бензопили.

Таким чином, слідчим проведено огляд місцевості де було виявлено мотоблок із завантаженими стовбурами і пні незаконно зрубаних дерев. При цьому, застосування слідчим загальнодоступного картографічного веб-сервісу слугувало джерелом додаткової інформації щодо точних координат місця виявлення мотоблока з незаконно зрубаними колодами дерев, що не спростовує усіх інших фактичних обставин, які детально описані у протоколі огляду місцевості. В ході судового розгляду правильно встановлено, що ця місцевість розташована на лівому березі річки Дністер і входить до території регіонального ландшафтного парку.

Доводи апеляційної скарги про скасування вироку з тих підстав, що в ході судового розгляду було змінено обвинувальний акт, зміст якого стосується іншого кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються виключно формальної технічної описки в реквізитах документа. Зазначена описка не вплинула на обсяг та зміст пред`явленого обвинувачення і не перешкодила стороні захисту розуміти суть обвинувачення, а тому не є істотним порушенням кримінального процесуального закону і породжує процесуальних наслідків у вигляді скасування вироку.

Зі змісту обвинувального акту (зміна обвинувачення в суді) видно, що його складено в кримінальному провадженні №0000059 від 01.03.2024р. При цьому, зроблено описку щодо року його погодження прокурором і в першому абзаці описку щодо статті КК України. Однак, з подальшого тексту зміненого обвинувального акту зрозуміло, що обвинувачення висунуто ОСОБА_12 і ОСОБА_8 зі зміною правової кваліфікації їх дій з ч.3 ст.246 КК на ч.4 ст.246 КК та викладено фактичні обставини, які прокурор вважав установленими саме згідно диспозиції вказаної статті КК України (т.1 а.к.п.99-103).

Зміст зміненого обвинувального акта було оголошено прокурором у судовому засіданні 13 січня 2025 року (протокол судового засідання, файл 1135.mp4), а викладені в цьому обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_12 та ОСОБА_8 діяння та їх правова кваліфікація стосуються саме ч.4 ст.246 КК України.

Крім того, у судовому засіданні 13 грудня 2024 року суд першої інстанції долучив до матеріалів провадження обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням та відклав розгляд справи на 13 січня 2025 року, фактично надавши всім учасникам достатній час для ознайомлення з його змістом. Тобто сторона захисту мала реальну можливість ознайомитися з документом завчасно.

Після оголошення обвинувального акта прокурором у засіданні 13 січня 2025 року ні обвинувачені, ні їхні захисники не заявили жодних заперечень, не повідомили про нерозуміння змісту обвинувачення чи його неконкретність, погодились перейти до розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду через наявність розбіжностей між даними обвинувального акта та протоколом огляду місця події щодо діаметрів пнів, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки в протоколі огляду від 01 березня 2024 року слідчим було вказано результати виконаних під час огляду місця події замірів, тоді як остаточні та точні параметри спиляних стовбурів були встановлені вже в ході судового розгляду шляхом проведення трасологічної експертизи, а тому саме ці уточнені відомості були вказані в обвинувальному акті.

Висновок експерта № СЕ-19/120-24/4115-ТР від 10 квітня 2025 року (а.к.п. 2132, т.2) підтвердив належність відповідних зрізів до одного стовбура:

зріз «МЗ 1» з комлевої частини розміром 265,0?232,0?90 мм та зріз «МЗ 2» розміром 260,0?227,0?95 мм становили один стовбур;

зріз «МЗ 2» з комлевої частини розміром 395,0?382,0?82 мм та зріз «МЗ 1» розміром 390,0?377,0?112 мм також походили від одного дерева.

Таким чином, суперечності, на які посилається сторона захисту, полягають у відмінностях між первинними орієнтовними вимірами та остаточними даними експертизи, що виключає підстави для сумнівів у правильності встановлення фактичних обставин провадження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання колегія суддів приходить до висновку, що вони є необґрунтованими і неналежними.

В своїй апеляційній скарзі прокурор стверджує про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, однак не наводить жодного обґрунтування таких своїх тверджень, не вказує які саме фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченим діяння чи відомості про їх особу вказують саме на явну, на думку прокурора, несправедливість призначення покарання у виді двох років позбавлення волі за незаконно спиляні обвинуваченими три дерева верби.

Крім того, підставою для скасування оскарженого судового рішення у зв`язку з призначенням явно несправедливого покарання прокурор в апеляційній скарзі зазначає положення ст.414 КПК, в якій вказано про невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого такого покарання, яке не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність. Натомість, оскарженим вироком покарання призначено в розмірі нижчому межі, встановленої ч.4 ст.246 КК України, а тому посилання на ст.414 КПК є неналежним.

Аналізуючи доводи прокурора щодо неправильного застосування кримінального закону, колегія суддів приходить до висновку, що вони не є переконливими і достатніми для постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції, а також не підлягають до задоволення в силу вимог частин першої і другої статті 404 КПК за змістом яких, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і не вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Тобто, суд апеляційної інстанції не вправі погіршити становище обвинувачених з підстав, які не зазначені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення чи потерпілого.

Так, в апеляційній скарзі прокурора неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме ст.69 КК, обґрунтоване тим, що в цій справі відсутнє щире каяття обвинувачених і активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачені свою вину у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення не визнали.

Однак, доводи прокурора про відсутність ознак щирого каяття і активного сприяння розкриттю злочину спростовуються фактичними даними, які були встановлені в ході судового розгляду і викладені у вироку, а саме, що починаючи з моменту виявлення працівниками поліції ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обвинувачених, які їхали мотоблоком з навантаженими частинами стовбурів дерев, обвинувачені добровільно пояснили походження цих дерев і вказали місце порубки та пеньки, де також знаходились і знаряддя вчинення злочину (дві бензопили). Під час судового розгляду обвинувачені також повністю підтвердили фактичні обставини здійснення ними незаконної порубки дерев на дрова і шкодували про вчинене, а заперечували лише правову кваліфікацію їх дій, оскільки стверджували, що не знали про те, що те місце де вони зрубали три верби є територією природно-заповідного фонду.

Зі змісту оскарженого вироку видно, що суд першої інстанції не спростував показань обвинувачених про відсутність в них умислу на здійснення незаконної порубки саме на території природно-заповідного фонду, а лише вказав, що відносно наслідків цього злочину вина може бути як у формі умислу так і у формі необережності, а тому необізнаність про належність території до природно-заповідного фонду та відсутність умислу на спричинення тяжких наслідків не виключає їх винуватості за ч.4 ст.246 КК України. В апеляційній скарзі прокурора відсутні заперечення з приводу таких висновків суду щодо суб`єктивної сторони інкримінованого злочину.

Таким чином, відстоювання стороною захисту власної правової оцінки повністю визнаних обвинуваченими фактичних обставин кримінального провадження, є формою реалізації права на захист і само по собі не виключає можливості існування обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно оцінив процесуальну поведінку обвинувачених як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вони добровільно розповіли працівникам поліції про вчинене ними, вказали місце злочину і видали знаряддя його вчинення, в подальших показаннях послідовно підтверджували обставини вчинення ними незаконної порубки трьох дерев, пояснювали свої мотиви та роль кожного з них, висловлювали осуд своїх дій і шкодували про вчинене.

Щодо інших обставин, які в оскарженому вироку визнані такими, що пом`якшують покарання встановлено наступне.

Як видно зі змісту вироку суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання молодий вік обвинувачених, один з яких на момент вчинення злочину був неповнолітнім, та вчинення ними злочину вперше.

Такий висновок суду не суперечить вимогам закону оскільки відповідно до ч.2 ст.66 КК при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Більше того, в апеляційній скарзі прокурора і не заперечується правильність визнання судом першої інстанції вказаних обставин як таких, що пом`якшують покарання, а тому в силу вимог частин першої і другої ст.404 КПК апеляційний суд не має процесуальних підстав дати іншу оцінку цим обставинам в сторону погіршення становища обвинувачених.

Суть апеляційної скарги прокурора в частині доводів щодо неправильного застосування кримінального закону полягає лише в тому, що суд першої інстанції урахував одні і ті ж обставини, що пом`якшують покарання, як для застосування ст.69 КК, так і для застосування ст.75 КК.

Апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції безпідставно врахував обставини, що пом`якшують покарання, для обґрунтування застосування положень ст.75 КК України, тобто для звільнення з іспитовим строком від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Однак, факт неналежного обґрунтування судом звільнення особи від відбування покарання сам по собі не спростовує правильність застосування ст.69 КК України.

Крім того, застосування ст.75 КК прокурор в апеляційній скарзі не заперечує, оскільки просить суд апеляційної інстанції постановити новий вирок із врахуванням ст.75 КК та звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням призначивши іспитовий строк 1 рік.

Таким чином, оцінюючи доводи прокурора за наведених обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції врахувавши обставини, що пом`якшують покарання, та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, правильно застосував положення ст.69 КК, а неналежне обґрунтування підстав для застосування положень ст.75 КК в даному випадку не є підставою для зміни чи скасування вироку, оскільки сторона обвинувачення не оспорює правильність звільнення обвинувачених від відбування покарання з іспитовим строком.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченим призначено відповідно до вимог закону та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстави вважати його явно несправедливим в матеріалах провадження відсутні і в ході апеляційного розгляду не встановлені.

Навпаки, з огляду на встановлені в ході судового розгляду конкретні обставини провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченим, один з яких неповнолітній, за незаконну порубку трьох дерев верби покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, як про це просить сторона обвинувачення, не буде справедливим, співмірним і адекватним вчиненому правопорушенню.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_8 за ч.1 ст.246 КК України судом першої інстанції не допущено істотних порушень, передбачених ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 та прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду.

Головуючий

Судді