Справа № 643/424/26
Провадження № 1-кс/643/586/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції, підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 3 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області майора юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000979 від 28.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька, Луганської області, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого в КП «Харківводоканал», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000979 від 28.09.2025, в якому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 готуючись до вчинення злочину та підшукуючи відповідні засоби, 24.09.2025 о 17:47, прибув до магазину ТОВ «АЛЛО», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд. 17, де о 17:55, за готівкові кошти придбав стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з серійним номером 27 та карту пам`яті MicroSD HC Apacer 32 Gb RI00 A1 V10.

Надалі, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_6 готуючись до вчинення злочину та підшукуючи відповідні засоби, у невстановлений період часу, але не пізніше 20:45 27.09.2025 придбав фотопастку, до якої помістив вищевказаний стартовий пакет та карту пам`яті, з метою спостереження за 13 км ПК 10 одноколійного перегону Буди-Люботин.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, готуючись до вчинення злочину та підшукуючи відповідні засоби, у невстановлений період часу, але не пізніше 20:45 27.09.2025, придбав вибуховий пристрій з метою використання даного пристрою для зруйнування та пошкодження залізничної колії шляхом вчинення вибуху.

Надалі ОСОБА_6 , усвідомлюючи наслідки вчинення такого вибуху, а саме неможливості використання залізничної колії АТ «Укрзалізниця» на вищевказаній ділянці, що ослаблює державу та те, що вказані дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, обрав для знищення ділянку колії на 13 км ПК 10 одноколійного перегону Буди-Люботин за географічними координатами 49.9146950, 35.9818910.

В подальшому, у невстановлений період часу, але не пізніше 20:45 27.09.2025, ОСОБА_6 , дотримуючись злочинного плану, прибув до ділянки колії на 13 км ПК 10 одноколійного перегону Буди-Люботин за географічними координатами 49.9146950, 35.9818910, яку попередньо обрав предметом свого злочинного посягання. Надалі, діючи умисно, ОСОБА_6 встановив раніше придбаний та принесений із собою вибуховий пристрій на залізничну колію, та в подальшому, вчинив вибух вказаного вибухового пристрою, здійснивши таким чином всі дії, які вважав необхідними для знищення зазначеної залізничної колії.

Згідно з листом Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № НЗІ-41/1788н від 15.10.2025, Перегін Буди Люботин регіональної філії використовується для руху залізничного вантажного та пасажирського транспорту та має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 у період дії воєнного стану, з метою ослаблення держави вчинив дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження ділянки колії на 13 км ПК 10 одноколійного перегону Буди-Люботин за географічними координатами 49.9146950, 35.9818910, що призвело до пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено і який діє на цей час.

Так, не пізніше 17.10.2025, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, у громадянина України ОСОБА_6 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народно-господарське значення, а саме знищення шляхом вчинення вибуху на залізничній колії АТ «Українська залізниця».

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_6 готуючись до вчинення злочину, не пізніше 17.10.2025 отримав вибухову речовину у вигляді заряду «СЗ 4П» та електродетонатор «ЕДП», які перемістив до сховку на місцевості поблизу села Джерельне Харківського району Харківської області за координатами 49.9240473, 35.9728184.

Надалі, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_6 готуючись до вчинення злочину, у невстановлений період часу, але не пізніше 17.10.2025 виготовив засіб ініціації вибухового пристрою у вигляді предмету з 4 магнітами, джерелом живлення та клемником, які з`єднані між собою дротами синього та коричневого кольорів, а також лампочки з дротами синього та коричневого кольорів.

В подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи наслідки вчинення такого вибуху, а саме неможливості використання залізничної колії АТ «Укрзалізниця» на вищевказаній ділянці, що ослаблює державу та те, що вказані дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, обрав для знищення ділянку колії одноколійного перегону Буди-Люботин.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_6 17.10.2025 не пізніше 17:28 вирушив до одноколійного перегону Буди-Люботин.

Однак, 17.10.2025 під час проведення обшуку транспортного засобу ОСОБА_6 в період часу з 20:17 по 21:40, виявлено та вилучено, серед іншого, засіб ініціації вибухового пристрою у вигляді предмету з 4 магнітами, джерелом живлення та клемником, які з`єднані між собою дротами синього та коричневого кольорів, а також лампочки з дротами синього та коричневого кольорів.

Разом із цим, досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території Харківської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 17.10.2025, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на незаконне поводження з вибуховим пристроєм (вибуховими речовинами) шляхом його придбання та подальшого зберігання.

Так ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання зберігання вибухового пристрою, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 17.10.2025, діючи умисно, у порушення п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зі змінами), у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб та місці отримав тим самим придбав вибухову речовину у вигляді заряду «СЗ 4П» та вибухового пристрою у вигляді електродетонатору «ЕДП».

В подальшому 17.10.2025 ОСОБА_6 перемістив вказану вибухову речовину та вибуховий пристрій до місцевості поблизу села Джерельне Харківського району Харківської області за координатами 49.9240473, 35.9728184, де сховав їх, тобто продовжив зберігати.

Однак, в період часу з 22:37 17.10.2025 по 01:04 18.10.2025 співробітниками УСБУ в Харківській області із залученням спеціалістів УВТС ГУ НП в Харківській області в ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено вказану вибухову речовину та вибуховий пристрій.

Відповідно до висновку експертів Харківського НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/121-25/28443 від 19.11.2025, предмети, вилучені під час проведення огляду місця події від 17.10.2025 та надані для дослідження, у сукупності можуть становити саморобний вибуховий пристрій.

О 17:28 17.10.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

О 06:13 18.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

18.10.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про обрання стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.12.2025 включно, без визначення розміру застави.

23.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України.

09.12.2025 заступником керівника Харківської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 3 (трьох) місяців, тобто до 18.01.2026.

11.12.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про продовження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

На сьогоднішній день ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати, спотворити речі та технічні носії; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з викладеним, сторона обвинувачення просить продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання з підстав, у ньому наведених. Також просив долучити до клопотання ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 14.01.2026 про продовження строку досудового розслідування до шести місяців.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував по причині необґрунтованості, на думку сторони захисту, заявлених стороною обвинувачення ризиків. Відтак просив визначити його підзахисному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою визначити заставу в мінімальному розмірі, передбаченому для особливої тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

Підозрюваний у судовому засіданні від надання пояснень побажав утриматися.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000979 від 28.09.2025, в якому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України.

О 17:28 17.10.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

О 06:13 18.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

18.10.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про обрання стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.12.2025 включно, без визначення розміру застави.

23.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України.

09.12.2025 заступником керівника Харківської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 3 (трьох) місяців, тобто до 18.01.2026.

11.12.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про продовження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

14.01.2026 ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000979 від 28.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України, до шести місяців, тобто до 18.04.2026.

З матеріалів судової справи, наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, (заява № 18731/19) від 28.10.1994).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990, п.32; «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13 від 28.11.2017, п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею не встановлено доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків встановлених під час обрання запобіжного заходу до ОСОБА_6 , що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також які обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно норми ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони в сукупності з нормою кримінально-процесуального закону, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань та застосування до особи належної правової процедури, виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою у спосіб продовження строку застосованого запобіжного заходу відносно особи підозрюваного у межах строку досудового розслідування, до 14.03.2026, без визначеного розміру застави.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» (заява № 29761/02) від 10.06.2008, автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява №33977/96) від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, не спростованість їх на даний час стороною захисту, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим, оскільки надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України та ч. 3 ст. 199 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до переліку злочинів, за якими застава може не визначатись, суспільну небезпечність інкримінованого злочину, яке вчинені в умовах воєнного стану, керуючись загальними засадами кримінального провадження, з метою досягнення його завдань в рамках застосування до особи належної правової процедури, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задоволити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, тобто до 14.03.2026 включно, без визначеного розміру застави.

Строк дії ухвали - до 14.03.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16.01.2026 о 10.35.

Слідчий суддя ОСОБА_1