У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ВЧ НОМЕР_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України у кримінальному провадженні № 0001388 від 11.08.2025,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2025 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001388 від 11.08.2025, за ч.4 ст.152 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування відомості щодо яких внесено до ЄРДР за № 0001388 від 11.08.2025 за ознаками ч.4 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_8 , та її малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з липня 2024 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Так в період часу з 23 липня по 04 серпня 2025 року, точних дат та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на порушення статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 04.08.2025, порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання неодноразово, перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час доби, будучи співмешканцем матері малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка внаслідок малолітства не розуміла характер та значення вчинених з нею дій зі сторони вітчима, застосовуючи фізичне та психологічне насильство відносно малолітньої, вчинив дії сексуального характеру, а саме вагінально проник у тіло малолітньої

ОСОБА_9 , з використанням своїх геніталій (статевого члена) та пальців руки, таким чином зґвалтував останню.

Відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України 12.08.2025 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, бюез визначення застаіви.

Під час судового розгляду прокурор клопотання повністю підтримав та просив його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний під час судового розгляду клопотання пояснив, що він протягом року проживав з ОСОБА_8 в якої 2 малолітніх дітей- син ОСОБА_10 та донька ОСОБА_11 , а також є мама та бабуся. В нього виникали сварки з дорослими членами родини, проте дітей він ніколи не ображав, не чіпав, а тим паче не гвалтував дівчинку. Оскільки він військовий то рідко бував вдома, був у відрядженнях в різних містах куди цивільна доужина приїздила разом з дітьми. Все було добре, проте якось бабуся забрала дітей на дачу, а кодли вони повернулися то написала на нього таку страшну заяву. Він є військовим, офіцером,має бойові поранення , є єдиним сином у матері, сам має сина, який навчається у військовому навчальному закладі, а тому такі звинувачення для нього ганебні. Просив слідчого суддю змінити запобіжний захід на домашній арешт, який він може відбувати за місцем проживання його матері та зможе їй допомогти.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що за 2 місяці слідством не здобуто доказів, що його підзахисний гвалтував дитину. В матеріалах кримінального провадження наявний висновок про те, що дитина не має будь-яких ушкодженні та має дівочу пліву. В здоровому глузді не вкладається, що дорослий чоловік рік гвалтував маленьку 8 річну дівчинку статевим органом та пальцями та вона не має при цьому ушкоджень. Просив суд змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисниками докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0001388 від 11.08.2025 де підозрюваним за ч. 4 ст. 152 КК України є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

На обгрунтування підозри слідчим додано до клопотання:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.08.2025;

- протокол обшуку від 11.08.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протокол допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 11.08.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.08.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.08.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 12.08.2025;

- протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису від 11.08.2025;

- 11.08.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України

Разом з тим висновок експерта №156 від 19.08.2025 містить висновки, що дитина ОСОБА_9 не має ушкоджень та наявна дівоча пліва .

До протоколу огляду предметів від 11.08.2025 (телефону підозрюваного), як доказу обгрунтованої підозри, слідчий суддя відноситься критично, оскільки в ньому не виявлено будь якого відео з потерпілою. Наявність парнографічних світлин дорослих жінок не свідчить про вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_5 ;

Під час затримання підозрюваного та першочергового застосування запобіжного заходу цих доказів можливо було і достатньо разом з тим після спливу майже 2 місяців на обгрунтованість підозри нових доказів не здобуто.

Також слідчим та прокурором не надано відповіді на питання які ризики було встановлено слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу підозрюваному.

До клопотання додано лише вступну та резолютивну частини, які не дають відповіді на ці питання.

Щодо наявності ризиків.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого в даному кримінальному провадженні особливо тяжкого злочину за ч.4 ст.152 КК України (караються позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років) , з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Ризик передбачений п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України вплив на свідків та потерпілих, перешкоджання іншим чином знайшов своє відображення в тому, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження, в тому числі на свідків (цивільну дружину, її матір та бабу так і на саму потерпілу - ОСОБА_9 ) , які проживають разом, вказаний ризик на думку слідчого судді має високий ступінь імовірності.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що орган досудового розслідування не виключає можливість, що підозрюваний може перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Щодо ризику за ч.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 то цей ризик також є недоведеним.

Таким чином слідчий та прокурор довели слідчому судді існування ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, слідчий суддя під час розгляду клопотання, окрім обгрунтованості підозри та ризиків врахував: вік підозрюваного- чоловік 42 років, є військовослужбовцем зі стажем служби понад 25 років, має військове звання майор, має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 ) має ряд поранень та захворювань пов`язаних з проходженням військової служби, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває; соціальний статус- неодружений, має матір, яка має у власності будинок за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого.

Обов`язком сторони обвинувачення є довести слідчому судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

На думку слідчого судді ризик впливу на свідків та потерпілих, як і продовження вчинення інкримінуємого кримінального правопорушення можливо запобігти, якщо підозрюваний буде перебувати в іншому місті та на нього буде покладено обов`язок не спілкуватися зі свідками та потерпілою. Ризик переховування можна запобігти обов`язком носіння електронного засобу контролю.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не можна застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з врахуванням його особи та можливості забезпечення належної процесуальної поведінки за допомоги обов`язків передбачених ст.194 КПК України

Слідчий суддя вважає, що в даному конкретному випадку застосування найсуворішого, винятковим запобіжного заходу - тримання під вартою, з урахуванням усіх досліджених слідчим суддею доказів "обгрунтованості підозри" є невиправданим, а тому клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Сторона захисту клопоче про домашній арешт для підозрюваного ОСОБА_5

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Санкція ч.4 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, отже відносно ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин, клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді домашнього арешту у визначений період доби слідчий суддя вважає таким, що здатен запобігти тим ризикам, що були встановлені під час розгляду клопотання. Адже запобіжний захід це не покарання, а захід стримування підозрюваного від дій, що можуть зашкодити досудовому розслідуванню, а тому вважає за необхідне задовільнити та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Цілодобови й домашній арешт полягає в забороні залишати підозрюваному ОСОБА_5 житло за адресою: АДРЕСА_3 до 12.11.2025 (включно) без дозволу слічдого, прокурора чи суду або у випадках необхідності отримання чи надання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану..

Також покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , малолітнім ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_16 ;

- з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- при наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Клопотання сторони захисту задовільнити.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 до 12.11.2025 (включно) без дозволу слічдого, прокурора чи суду або у випадках необхідності отримання чи надання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту наступні обов`язки:

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , малолітнім ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_16 ;

- з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- при наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження № 0001388 від 11.08.2025

Строк дії ухвали - до 12.11.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 10.10.2025 о 12-55 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1