Справа № 749/224/26
Номер провадження 1-кс/749/31/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Сновськ

Слідчий суддя Сновського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сновськ клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000227 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Щорського (нині- Корюківського) району, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні дітей, осіб похилого віку та з інвалідністю, раніше не засудженого:

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000227 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000227 від 16.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено наступне, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 51 від 18.07.2022 солдата ОСОБА_4 кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення увільнити від займаної посади та призначити на посаду стрільця - санітара 2 відділення спеціального призначення 1 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення, вважати таким, що справи та посаду прийняв, та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, в невстановлений досудовим розслідування час, в період з 18 год. 00 хв. 23.01.2023 по 24.01.2023 08 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням невстановлено, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що для особового складу військової частини НОМЕР_1 було визначене в АДРЕСА_1 .

За матеріалами клопотання, 17.02.2026 працівниками поліції відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області по вул. Колійна, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області виявлено солдата ОСОБА_4 чим припинено його протиправну діяльність.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби, з 24.01.2023 до 17.02.2026 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

За доводами клопотання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Щорс, Щорського (нині Корюківського) району,українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

17.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

В обґрунтування підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення органом досудового розслідування надано наступні докази:

- повідомлення військової часини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення за фактом самовільного залишення розташування військової частини ОСОБА_4 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 21.09.2025, який повідомив що йому відомо про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 здійснив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 . Про даний факт стало відомо згідно рапорту;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 19.08.2025, який повідомив що йому відомо про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 здійснив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 . Про даний факт стало відомо 24.01.2023 від командира взводу перед бойовим виїздом;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2025 про результати службового розслідування щодо СЗЧ;

- акт службового розслідування;

- інші матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

За доводами клопотання, зібрані фактичні дані у своїй сукупності дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалами клопотання ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, як цивільних осіб так і осіб з числа військовослужбовців, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти триваючий злочин, коли ухиляється від виконання військового обов`язку, зокрема, знаходячись на волі він може продовжити вчинювати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За доводами клопотання, вищевказане свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.

В обґрунтування, що більш м`які запобіжні заходи обрати не можливо, орган досудового розслідування зазначає що ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення.

З огляду на це, сторона обвинувачення зазначає, що запобіжний захід тримання під вартою у даному випадку є єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченими п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тому слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у тримання під вартою на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді триманні під вартою з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання.

Суд перевіривши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов до наступних висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що ОСОБА_4 у випадку обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та повернення до військової частини для проходження служби може повторно вчинити самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство.

Ці ризики підтверджуються тим, що припинення дій підозрюваного було здійснено саме працівниками правоохоронних органів, які встановили його місцезнаходження та доставили до слідчого судді.

На наявність двох наведених ризиків також вказує тривалість самовільного залишення місця виконання бойового завдання військовослужбовцем ОСОБА_4 , у якому підозрюється останній - з 24.01.2023 він ухилявся від несення служби, більше двох останніх років війни не здійснив спроби повернутись до військової частини чи повідомити військовому керівництву про себе, попри широку державну інформаційну компанію щодо заохочення добровільного повернення до продовження служби та звільнення від кримінальної відповідальності за СЗЧ.

На наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує обгрунтована прокурором ймовірність того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню. Підозрюваний може намагатися створити штучні докази та намагатися вплинути на осіб, зокрема, як цивільних осіб так і осіб з числа військовослужбовців, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про необхідність запобігти ризикам та застосувати запобіжний захід.

При вирішенні питання щодо обрання виду запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність у останнього постійного місця проживання, його вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей, та ризик повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Оцінивши у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, слідчий суддя вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Більш того, згідно ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на даному етапі є найбільш доцільним запобіжним заходом.

Керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи встановлені у судовому засіданні підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, в даному випадку, під час дії воєнного стану слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

У зв`язку з цим, клопотання слідчого необхідно задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176, 178, 183, 193, 194, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття під варту з зали суду з 17 лютого 2026 року до 17 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, прокурору - для відому.

Копію ухвали негайно направити до відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області для виконання.

Копію ухвали негайно направити до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 17 квітня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення до Чернігівського апеляційного суду, а підозрюваному, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1