Справа № 362/2785/22
Провадження № 1-кп/362/191/25
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 01.09.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянин України, освіта середня, одружений, не працює, без визначеного місця реєстрації, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий 10.04.2023 за ч. 5 ст. 27, ч. 1, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 гривень, яке ухвалою суду від 02.09.2025 замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

З обвинувального акта видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), яке вчинено в період з 18.04.2022 по 28.04.2022.

До суду надійшло клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Своє клопотання обґрунтовує тим, що поставлене у провину ОСОБА_7 правопорушення є кримінальним проступком, відповідно до обвинувального акта вчинене в період з 18.04.2022 по 28.04.2022. Таким чином, станом на 19.12.2025 у ОСОБА_7 з`явилось право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яким він бажає скористатись. Звернув увагу суду на практику суду касаційної інстанції відповідно до якої суд не може констатувати вину особи у скоєнні кримінального правопорушення у разі звільнення від кримінальної відповідальності за вищезазначеною підставою, а тому просив суд задовольнити це клопотання без встановлення винуватості його підзахисного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. А також просив залишити без розгляду заявлені цивільні позови.

ОСОБА_7 також просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та погодився на закриття кримінального провадження із зазначеної підстави. Підтвердив, що наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави йому зрозумілі. Зазначив суду, що був засуджений, на разі дане покарання у виді громадських робіт не відбув.

Прокурор не заперечував проти закриття даного кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності через наявність на те всіх законних підстав. Підтвердив, що перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, оскільки обвинувачений засуджений за вчинення кримінальних проступків.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечила проти задоволення цього клопотання.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, скерували до суду заяви про розгляд даного кримінального провадження без їх участі.

За таких обставин, заслухавши думку учасників судового провадження, які вважали за можливе вирішити клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за відсутності осіб, що не з`явились, суд прийняв рішення проводити судовий розгляд за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов до висновків про таке.

21.07.2022 дане кримінальне провадження надійшло до суду та ухвалою суду від 23.11.2023 воно було зупинено до звільнення ОСОБА_7 з військової служби. У подальшому було відновлено провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ч. 7 ст. 284 КПК України зобов`язує суд на будь-якій стадії судового провадження у разі встановлення підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України (у відповідній редакції) передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами та строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Отже, відповідно до положень ст. 12 КК України вищезазначене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Згідно з обвинувальним актом події відбулися в період часу з 18.04.2022 по 28.04.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі .

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.1 та ч.2 ст. 49 КК України строків особа вчинила новий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З викладеного вбачається, що перебіг давності не переривається, якщо особа вчинила кримінальний проступок.

Так, судом установлено, що 07.07.2022 ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, який передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тож, в даному випадку, перебіг давності за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 190 КК України, не переривався.

Таким чином, на момент розгляду кримінального провадження в суді строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, а саме з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більш ніж три роки.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 (справа №521/8873/18),за змістом п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

При цьому, суд враховує сталу та послідовну практику Касаційного кримінального суд Верховного Суду, відповідно до якої під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК України позиція потерпілого не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону (постанови від 03.06.2021 у справі №344/7812/16-к (провадження №51-6207км20), від 12.04.2023 у справі №522/20663/17 (провадження №51-3538км22). Положення ст. 49 КК України та ст. 285 КПК України зобов`язують суд, за наявності відповідних підстав та згоди обвинуваченого, звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК України вирішальною є позиція саме обвинуваченого, а не потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_7 було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що обвинувачений проти такого звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 цього Кодексу, розуміючи наслідки такого закриття.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. Зазначене відповідає постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №712/8174/23.

Таким чином, з огляду на викладене та зважаючи на відсутність підстав, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 49 КК України, для зупинення та перериву перебігу давності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття цього кримінального провадження.

Щодо заявленого цивільного позову.

За змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Поміж тим, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України й закриття кримінального провадження цивільний позов не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З огляду на викладене, потерпіла сторона має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією, викладеною у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №661/2681/18, від 16.08.2021 справі №644/7193/17, від 24.05.2018 у справі №531/2332/14-к, від 15.01.2019 у справі №185/442/16-к та інших, які беруться судом до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У зв`язку з закриттям провадження у справі, цивільні позови, які заявлені та прийняті в даному кримінальному провадженні, підлягають залишенню без розгляду. При цьому цивільні позивачі вправі пред`явити аналогічні позови у порядку цивільного судочинства.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2022 на вилучене майно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 284-286, 314, 372 КПК України, ст. ст. 12, 49, 309 КК України, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 18.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, що був накладений 30.06.2022 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/2365/22.

Речові докази після набрання ухвалою законної сили:

-документи які визнані речовими доказами згідно постанов слідчого від 08.07.2022, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити там же;

-Предмет зовні схожий на пістолет із магазином та 10 предметів зовні схожі на набої 9 мм., 81 предмет зовні схожі на набої 5х45 мм. до автомату та здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 306 від 14.07.2022 знищити;

-Інші речові докази які визнані речовими доказами постановою слідчого від 27.06.2022 та здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 306 від 14.07.2022, - повернути власнику ОСОБА_7 .

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1