Справа № 591/1011/21
Провадження № 1-кп/591/193/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000606 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2020 року близько 18.00 год. ОСОБА_7 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, одягнувши маску та перчатки, незаконно проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому з наведеною метою незаконно проник в житловий будинок у вказаному домоволодінні, де, тримаючи в руці металеве шило, демонструючи його потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, що реально сприймалось ними як загроза для їх життя та здоров`я, почав розпилювати вміст газового балончика з отруйною речовиною подразнюючої дії в бік потерпілих, з метою подолання їх спротиву, проте був знешкоджений потерпілим ОСОБА_9 та були викликані працівники поліції. В результаті зазначених дій ОСОБА_7 , пов`язаних з нападом та розпилюванням отруйної речовини, потерпілій ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви очей, які кваліфікуються як легкі, а потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку шкіри обличчя та кон`юктиви очей.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні наведеного злочину не визнав повністю, зазначивши про те, що приблизно за місяць до вказаних подій він на замовлення потерпілих в наведеному домоволодінні робив навіс, а потерпілі залишились винними йому частину обіцяних коштів за роботу. Тому 09 грудня 2020 року він, маючи на меті залагодити боргові питання з потерпілими, прийшов до їх домоволодіння за наведеною адресою, постукав в хвіртку на вході до подвір`я, але йому ніхто не відчинив. Після цього, помітивши світло в будинку, вирішив сам потрапити на подвір`я, щоб потрапити в будинок, перелізши через паркан, що й зробив (домофоном на вході в подвір`я не скористався, оскільки був випивши та не помітив його, а на його телефонні дзвінки потерпілі не відповідали). Коли перебував на подвір`ї, то йому стало зле, тому він присів за автомобілем і його знудило. Після цього він зайшов до підсобного (господарського) приміщення поряд з житловим будинком, де вмився та перебував, очікуючи полегшення свого стану. Потім вийшов з приміщення, а на ганок будинку вийшов ОСОБА_9 , який запросив обвинуваченого до будинку. В будинку між ними винила суперечка, під час якої потерпілий почав його бити, а обвинувачений, захищаючись, почав розпилювати газовий балончик. Шила та пластикових стяжок не мав, нічим потерпілим не погрожував, наміру на заволодіння майном потерпілих не мав.

До наведених показань обвинуваченого суд відноситься критично та вважає їх обраним способом захисту, оскільки вони спростовуються зібраними належними, допустимими та достатніми доказами в справі, переконливих підстав для недовіри яким чи щодо недопустимості яких суду не наведено.

Так, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив вчинення відносно нього та ОСОБА_8 , кримінального правопорушення ОСОБА_7 саме за наведених в обвинуваченні обставин, зазначивши серед іншого і про те, що обвинувачений, який був в масці та перчатках, проник до будинку сам, після чого мовчки, раптово та одразу почав розпилювати в його та ОСОБА_8 сторону газовий балончик, тримаючи в руці металевий предмет. Захищаючи себе та ОСОБА_8 , під час боротьби з ним, потерпілий завдав тілесних ушкоджень обвинуваченому, а коли зірвав маску з нього, то впізнав ОСОБА_7 . Потерпілий зазначив також і про те, що між виконанням ремонту ОСОБА_7 на їх замовлення та цими подіями пройшло приблизно три місяці, а з приводу цього з ним було проведено повний розрахунок. Знешкодивши ОСОБА_7 , він також знайшов заховані в його шкарпетках пластикові стяжки і вони викликали поліцію. Напад, дії ОСОБА_7 та погрозу металевим предметом (яким виявилось шило), вони сприймали як реальну загрозу для їх життя та здоров`я. Після знешкодження ОСОБА_7 , останній вибачався перед ними, щось казав з приводу великих боргів у нього.

Потерпіла ОСОБА_8 підтвердила покази ОСОБА_9 , повідомивши суду аналогічну інформацію, щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення відносно них саме за наведених в обвинуваченні обставин.

При цьому, покази потерпілих є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з іншими доказами в справі та в першу чергу з інформацією, яка зафіксована на відеозаписах з камер спостереження з їх будинку, мова про які буде йти згодом.

Так, потерпілі під час слідчих експериментів, проведених за їх участю на місті показали та продемонстрували вчинення відносно них кримінального правопорушення обвинуваченим за наведених вище обставин (т. 2 а.с. 118-133, 230), а під час огляду місця події була зафіксована слідова картина в місці нападу, в тому числі вилучені шило, пакет з одягом обвинуваченого біля входу на подвір`я та газовий балончик (т. 2 а.с. 158).

Крім цього, висновками СМЕ підтверджено заподіяння обвинуваченим згаданих в обвинуваченні тілесних ушкоджень потерпілим (т. 2 а.с. 225-226).

В свою чергу, протоколом огляду підтверджено вилучення з місця події в тому числі шила, яке було продемонстровано суду ( протокол огляду - т. 3 а.с. 63) та на якому не виявлено слідів пальців рук, що має вірогідне пояснення, в зв`язку з перебуванням обвинуваченого при наведених подіях в перчатках (т. 2 а.с. 91).

До того ж, суд зважає і на те, що покази потерпілих підтверджуються і показами допитаних в судовому засіданні свідків працівників поліції, які прибули на місце події ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) та лікаря медичної допомоги - ОСОБА_15 , які в цілому узгоджуються між собою та які зазначали, що при прибутті на місце відчувався запах газового балончику, потерпілі мали ознаки опіків, а на місці велась розмова про наявність у обвинуваченого перчаток, шила та стяжок.

До речі, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, які одними з перших прибули на місце (протокол огляду - т. 1 а.с. 218) вбачається, що біля знешкодженого обвинуваченого в будинку потерпілих дійсно наявні перчатки, які могли бути зняті з нього під час бійки з потерпілим або після цього, що пояснює відсутність відбитків на шилі, а неузгодженості з матеріалом руків`я шила, про яке ведеться мова в протоколі огляду предметів (т. 3 а.с. 63) та яке не співпадає з фактично вилученим шилом з пластиковим руків`ям, суд відносить на помилку правоохоронця, з огляду на фактичну відповідність предмету, який був вилучений на місці події, з тим, що продемонстрований суду як речовий доказ.

Також суд довіряє показам потерпілих в контексті виявлення та наявності у обвинуваченого стяжок, оскільки на відеозаписах працівників патрульної поліції та в їх показаннях наданих суду так чи інакше ведеться мова про існування стяжок у обвинуваченого під час нападу, а відсутність фіксації та вилучення в процесуальний спосіб цих предметів суд відносить на присутність на місці події значної кількості осіб, хаотичність ситуації, безлад на місці пригоди та недостатні можливості у правоохоронця для їх відшукання при огляді.

Покладаючи в основу вироку показання потерпілих та вважаючи їх такими, що доводять провину обвинуваченого саме в інкримінованому кримінальному правопорушенні, суд зважає і на досліджені записи з камер спостереження з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (протоколи оглядів - т. 1 а.с. 192-212) та на записи щодо виклику поліції (протокол огляду - т. 1 а.с. 214).

Зокрема, на камерах спостереження житла потерпілих зафіксовані наступні події.

09 грудня 2020 року близько 16.57 год. ОСОБА_7 підходить до входу на подвір`я потерпілих, одягнений в маску та темні перчатки (які зафіксовані біля на нього на записі камери патрульного поліцейського, який одним з перших прибув на місце). Він підходить до хвіртки, не стукає в неї (як він зазначив в показах суду), а лише торкається до неї, перевіряючи чи не зачинена вона.

Після цього прямує до місця, яке знаходиться поза зоною камери, яка спрямована на вулицю, а з іншої камери спостереження вбачається, що близько 16.58 год. ОСОБА_7 перелазить через паркан та проникає на подвір`я. При цьому рухається він приховуючись (поодаль від будинку), обережно, повільно та присідає, ховаючись за одним з автомобілів в дворі, щоб не потрапляти в поле зору вікон з житлового будинку (відсутні ознаки того, що його нудить).

Близько 17.18 год. на подвір`ї вмикається світло та на ганок будинку виходять дві особи (потерпілі), яких не міг не помітити обвинувачений (якби він дійсно мав на меті поспілкуватись з ними з приводу боргу, то він повинен був просто виявити свою присутність, встати та привітатись, але він навпаки продовжує ховатись, більше того, зміщується до іншої частини автомобіля, де він є менш помітним, оскільки один з потерпілих відійшов з ганку ближче до автомобіля).

В сховку ОСОБА_7 перебуває до 17.21 год., тобто до того моменту, поки не вимикається світло на подвір`ї та господарі не заходять в будинок, а близько 17.22 год. ОСОБА_7 йде до підсобного приміщення, обережно, тихо та повільно відкриваючи до нього двері, де залишається приблизно до 18.00 год., очікуючи слушної нагоди для нападу.

Близько 18.00 год. ОСОБА_7 виходить з підсобного приміщення та підходить до вхідних дверей, через які і проникає до будинку близько 18.00 год. 32 сек. При цьому, проникає він в будинок без запрошення потерпілих (на чому наполягав в показах обвинувачений), оскільки вчиняє він це приховано, в темряві, коли нікого на подвір`ї, крім нього, не було і на записі в цей момент (18.00 год. та 32 сек.) лише помітний відблиск світла з будинку при відчиненні дверей.

Після цього, приблизно о 18.01 год. та 43 сек. Знову вмикається світло на подвір`ї, а о 18.03 виходить жінка на подвір`я та прямує до виходу на вулицю, відчиняє хвіртку та залишає її в такому стані.

Наведене свідчить про те, що близько 18.01 год. та 43 сек. ОСОБА_7 вже знешкоджений потерпілим ОСОБА_9 , а ОСОБА_16 вибігла на вулицю для того щоб залишити відчиненим вхід в домоволодіння для працівників поліції, що узгоджується в тому числі і з протоколом огляду диску з записом виклику поліції, який вже відбувся в районі 18.01 год. (т. 1 а.с. 214).

Тобто, приблизно о 18.02 год., при включенні світла на подвір`ї та наявності тіней на ньому, ОСОБА_7 вже вчинив дії, які йому інкриміновані в провину та вже перебував в будинку, куди проник без запрошення потерпілих, що спростовує позицію сторони захисту, згідно якої саме в цей момент нібито ОСОБА_7 був запрошений до будинку.

Відтак, про те, що проникнення ОСОБА_7 до житла потерпілих було пов`язане саме з метою нападу на них для заволодіння їх майном, тобто з корисливих мотивів, говорять наведені вище докази, з яких слідує наступне:

- ОСОБА_7 заздалегідь підготувався до вчинення злочину, маючи при собі засоби маскування (запасний одяг, маску, перчатки), засоби придушення спротиву потерпілих, в тому числі з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я (газовий балончик та шило), а введення карантинних обмежень в той час не пояснює маски у нього на обличчі при перебуванні на пустій вулиці та пустому подвір`ї потерпілих, тобто у відсутність будь-яких осіб;

-незаконність проникнення на подвір`я та в будинок потерпілих при наявності об`єктивних можливостей для здійснення спілкування та зустрічі з потерпілими відкрито в законний спосіб, в тому числі в момент, коли господарі вийшли з будинку (натомість ОСОБА_7 ховався за автомобілем та бачив їх), приховування власної присутності на подвір`ї, дії та рух з обережністю, крадькома, без галасу, невикористання можливості зателефонувати чи викликати господарів через домофон (про який не міг не знати обвинувачений, працюючи тривалий час в домоволодінні потерпілих перед цим);

-спростування мети проникнення в житло потерпілих, на якій наполягав обвинувачений, та відсутність іншого вірогідного пояснення для дій обвинуваченого, які інкриміновані йому в провину, ніж тих, що вчинені саме з метою заволодіння чужим майном, про що також свідчить раптовість нападу (весь напад з моменту входу обвинуваченого до приміщення до його знешкодження та виклику поліції зайняв близько двох хвилин, впродовж яких він встиг розпилити вміст газового балончика саме з метою подолання опору потерпілого, нічого при цьому не говорячи);

-незначний час (близько 2-х хвилин) з моменту входу ОСОБА_7 до будинку до моменту його знешкодження та виклику поліції спростовує покази обвинуваченого в частині його нібито запрошення потерпілим, виникнення сварки між ними та захисту обвинуваченого від дій ОСОБА_9 , оскільки вочевидь цього часу не вистачило б для самої розмови, виникнення конфлікту та початку бійки.

З приводу останніх тверджень, суд вважає за необхідне зауважити серед іншого і про таке.

З показань свідка ОСОБА_17 (особи, з якою ОСОБА_7 працював у потерпілих, виконуючи замовлення, по якому останні нібито заборгували йому кошти) слідує, що він з обвинуваченим, як зазначено, виконували у потерпілих певну роботу. З потерпілою у свідка була домовленість про те, що з ним буде розраховуватись обвинувачений, якому в свою чергу заплатять на них двох потерпілі. Після виконання роботи обвинувачений розрахувався зі свідком, нічого з приводу заборгованості потерпілих не казав, що також підтверджує надуманість мотиву у обвинуваченого на проникнення до житла потерпілих саме з причин з`ясування питання стосовно сплати йому коштів (логічним є те, що, у разі неповного розрахунку з ним, свідку б стало про це відомо, оскільки в такому випадку обвинувачений з ним повинен був розраховуватись власними коштам (цієї обставини, до слова, обвинувачений суду не зміг пояснити)). Крім цього, свідок пам`ятає, що обвинувачений цікавився у нього матеріальним становищем потерпілих.

Такі показання свідка, потерпілих, характер нападу та проникнення до житла, його раптовість та швидкість, маскування, підготовка, вибір засобів, обережність дій задля приховування своєї присутності та унеможливлення завчасного викриття, очікування слушного моменту, спростування вказаними доказами показань обвинуваченого в контексті наведеної ним мети візиту до потерпілих, цілком очевидно та переконливо доводять суду, що його дії по вторгненню до житла потерпілих були пов`язані саме з нападом з метою заволодіння їх майном (в цій ситуації при беззаперечному спростуванні тверджень обвинуваченого, іншої вірогідної мети вторгнення в житло потерпілих не існує та не було повідомлено суду).

Незначні неточності чи суперечності в показах потерпілих, свідків та в закріплених доказах, суд відносить на суб`єктивне сприйняття згаданих в обвинуваченні подій кожним учасником та на стресовість ситуації, в якій опинились ОСОБА_9 та ОСОБА_8 внаслідок здійсненого нападу.

Не викликає у суду сумнівів в доведенні винуватості ОСОБА_7 і уривчастість наданих потерпілими відеозаписів, оскільки вони надані з усіх можливих камер в тому обсязі, межах та в ті проміжки часу, в яких на них був зафіксований обвинувачений з моменту його прибуття до домоволодіння до моменту його знешкодження (відсутність записку впродовж значного проміжку часу з 17.22 год. по 18.00 год. значення в справі не має та жодним чином не спростовує провини особи, оскільки в цей час, як слідує з запису, ОСОБА_7 перебував в підсобному (господарському) приміщенні біля будинку, що він сам підтвердив).

Таким чином, згадані докази є належними, допустимими та достатніми, щоб вважати зазначені обставини вчиненого обвинуваченим діяння встановленими, факт скоєння ним цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними протиправними діями, поєднаними з проникненням до житла, які виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, вчинив розбій, кваліфікуючою ознакою якого є проникнення до житла.

Пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачає, в тому числі і такої обставини як щире каяття, про що зазначав обвинувачений, вказавши лише, що шкодує з приводу незаконного проникнення на територію.

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття, суд виходить з роз`яснень, які надав Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, як зазначалось вище, ОСОБА_7 взагалі не визнав своє винуватості, з наданих ним показань вбачається спроба в будь-який спосіб уникнути відповідальності, применшивши протиправність власних дій, всупереч встановленим та очевидним доказам, так само як і формальний характер носило висловлення ним жалю стосовно його дій.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив сам обвинувачений, а також потерпілі та свідки (працівники поліції) в своїх показах суду.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він є не судимою особою, розлучений, не працює, має позитивні характеристики.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину.

Враховуючи викладене, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який становить велику суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідатиме меті кримінального провадження, сприятиме попередженню вчинення як обвинуваченим так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Проте, врахувавши перше вчинення злочину ОСОБА_7 , його позитивні характеристики, суд вважає за можливе визначити міру покарання в мінімальному розмірі санкції відповідної частини статті.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертних досліджень, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог закону.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі ч. 3 ст. 187 КК України, керуючись ст.ст. 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна крім житла.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту його затримання

Речові докази: носії інформації залишити в матеріалах провадження; маску, газовий балочник, змиви та шило - знищити; пакет з двома куртками, взуттям та шапкою повернути ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2778,65 гривні.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді