Справа № 478/694/25 Провадження № 1-кп/478/76/2025
У Х В А Л А

18 листопада 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області,

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

(в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Казанка клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання недопустимим доказу у кримінальному провадженні, внесеного 27.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за №0000230 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

В ході судового розгляду справи захисником ОСОБА_7 було подано до суду клопотання щодо визнання доказу недопустимим. Клопотання обґрунтовано тим, що в ході судового розгляду справи було досліджено докази сторони обвинувачення, зокрема: скріншот листування в додатку «Телеграм» влаштованому на мобільному телефоні, марки «Xiomi Hyper OS Readme 12-C», модель: 22126 RN91Y з відповідними ЕМЕІ, що належить потерпілій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та який було отримано стороною обвинувачення із порушенням вимог, встановлених КПК України.

Так, захисник ОСОБА_7 вказує на те, що вказаний доказ отриманий в порушення встановленого порядку проведення слідчої дії, без відповідної фіксації та оформлення отримання доказу, його огляду та встановлення джерела походження доказу. Доказ був отриманий в істотного порушення прав та свобод людини, без проведення негласних (розшукових) дій, шляхом втручання у приватне спілкування потерпілої із матір`ю та подальшого зняття відповідної інформації з мобільного телефону.

В судове засідання захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 , законна представниця потерпілої та потерпіла не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Учасники судового провадження не заперечували щодо продовження судового розгляду за відсутності захисника та потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисники клопотання підтримали, просили його задовольнити та визнати недопустимим доказом скріншот листування в додатку «Телеграм» влаштованому на мобільному телефоні, марки «Xiomi Hyper OS Readme 12-C», модель: 22126 RN91Y з відповідними ЕМЕІ, що належить потерпілій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Прокурор та представник потерпілої просили суд в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2ст. 84 КПК України).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Згідно з вимогами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ст.89 КПК України).

З огляду на положення ст.ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом процесуального порядку його отримання.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості заявленого захисниками доказу на цій стадії судового провадження, без дослідження його у взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає та вважає вирішення питання про його недопустимість передчасним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що питання допустимості скріншоту листування в додатку «Телеграм» влаштованому на мобільному телефоні, марки «Xiomi Hyper OS Readme 12-C», модель: 22126 RN91Y з відповідними ЕМЕІ, що належить потерпілій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доцільно з`ясовувати у загальному порядку під час прийняття остаточного рішення у справі шляхом дослідження цього доказу у його сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

За таких обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.85-89,94,371-372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання скріншоту листування в додатку «Телеграм» влаштованому на мобільному телефоні, марки «Xiomi Hyper OS Readme 12-C», модель: 22126 RN91Y з відповідними ЕМЕІ, що належить потерпілій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 недопустимим відмовити.

Ухвала не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Суддя