Справа № 138/219/26
Провадження №:1-кс/138/96/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням заступника керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000041 від 27.01.2026 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лучинець Мурованокуриловецького району (тепер Могилів-Подільського району) Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, неповнолітніх дітей немає, пенсіонера, раніше судимого вироком 15.01.2025 Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі терміном на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном на 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026 слідчий СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням заступника керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду з вказаним вище клопотанням по кримінальному провадженню №0000041 від 27.01.2026.

Клопотання мотивоване тим, зокрема, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 26.01.2026 близько 16:00 год., перебував за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де разом із ним у квартирі також перебували дружина ОСОБА_7 та пасинок ОСОБА_8 .

Під час вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих неприязних відносин із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 виник умисел позбавити їх життя, у зв`язку з чим останній почав словесно погрожувати їм фізичною розправою.

Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю ОСОБА_8 викликав працівників поліції.

Прибувши орієнтовно о 16:17 год. 26.01.2026 за місцем виклику - квартири АДРЕСА_2 , співробітники Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області встановили вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_8 , склали за вказаним фактом протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та винесли терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_4 , який полягав у забороні контактувати з постраждалою особою.

Після від`їзду працівників поліції, будучи розлюченим фактом їх виклику, не стримуючи свої емоції та не відмовившись від наміру позбавити життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 повторно почав погрожувати позбавити їх життя із застосування сокири.

27.01.2026 орієнтовно о 04:00 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 взяв сокиру та після появи ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс їй гострою частиною сокири один удар по верхній частині голови, розуміючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді можливої смерті ОСОБА_7 від удару у життєво важливий орган, та тим самим спричинивши тілесні ушкодження у виді - закритої черепно-мозкової травми та рубленої рани волосистої частини голови.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 , тримаючи сокиру та не зупинившись на скоєному, ОСОБА_4 , побачивши ОСОБА_8 , наніс йому гострою частиною сокири один удар по верхній частині голови, розуміючи та усвідомлюючи, що удар у життєво важливий орган спричинить його смерть, та тим самим завдав тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми та рубленої рани волосистої частини голови.

У цей час, захищаючись від нападу та рятуючи своє життя ОСОБА_7 вибігла із квартири та почала кликати на допомогу, у зв`язку із чим ОСОБА_9 , який проживав по сусідству, викликав працівників поліції.

Заподіюючи, із використанням гострої частини сокири, удари по голові ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 передбачав, що ця частина тіла людини є життєво важливим органом і такі удари можуть спричинити смерть людини, та бажав настання цих наслідків у вигляді смерті двох осіб, таким чином діяв із прямим умислом.

За вказаних вище обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство двох осіб.

27.01.2026 о 08 год. 08 хв. у приміщенні квартири за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

У подальшому, ОСОБА_4 27.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, - закінчений замах на вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Повідомивши ОСОБА_4 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити сховати або створити речі і документи, продовжити злочинну діяльність, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Зважаючи на те, що подія із застосуванням насильства та спричинення тілесних ушкоджень супроводжується тривалим часом вважаємо, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, існують достатні підстави вважати про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, що саме по собі створює мотивацію для ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний проживає у м. Могилів-Подільський, яке розташоване безпосередньо на державному кордоні України з Республікою Молдова та має міжнародний пункт пропуску. Враховуючи вік підозрюваного (77 років), він не підпадає під обмеження виїзду за межі України, встановлені під час дії воєнного стану, що створює реальну можливість як законного, так і незаконного перетину державного кордону з метою переховування.

Також встановлено, що згідно ч. 1 ст. 3 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про пункти пропуску через українсько-молдовський державний кордон і спрощений пропуск громадян, які проживають у прикордонних районах від 11.03.1997 (далі Угода), Громадяни України і Республіки Молдова, які постійно проживають в адміністративних прикордонних районах, перетинають державний кордон у спрощеному порядку пішки, на велосипедах, на особистому транспорті за внутрішніми паспортами з відміткою органів внутрішніх справ про постійне проживання в населених пунктах цих районів.

До переліку міжнародних пунктів пропуску через українсько-молдовський державний кордон згідно до датку № 1 Угоди є залізничний пункт пропуску (для залізничного пасажирського та вантажного сполучення з цілодобовим режимом роботи) є «Могилів-Подільський Волинець» та «Могилів-Подільський Отач» (автомобільний пункт пропуску (для автомобільного пасажирського і вантажного сполучення з цілодобовим режимом роботи).

Згідно додатку № 3 Угоди мешканці Могилів-Подільського району Вінницької області входять до прикордонних районів України, мешканці яких перетинають українсько-молдовський державний кордон у спрощеному порядку

Таким чином, для перетину державного кордону підозрюваному слід мати при собі виключно внутрішній паспорт громадянина України.

У сукупності зазначені обставини свідчать про реальний та обґрунтований ризик втечі.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний обізнаний з обставинами вчиненого кримінального правопорушення, місцем його вчинення, а також із переліком речових доказів, що мають істотне значення для кримінального провадження.

У разі перебування на свободі він може вжити заходів для знищення, приховування або спотворення речей та інших доказів, які ще не досліджені або не отримали належної процесуальної оцінки, зокрема предметів побуту, одягу, знарядь злочину чи слідів кримінального правопорушення, що перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини у справі.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 перебуває у близьких родинних стосунках із потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Саме ці особи є ключовими потерпілими у кримінальному провадженні та мають надати викривальні показання щодо обставин вчиненого злочину.

З огляду на характер вчиненого насильства, попередні погрози фізичною розправою та встановлені факти домашнього насильства, існує реальний ризик незаконного впливу на потерпілих шляхом залякування, погроз, психологічного тиску чи схиляння до зміни показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний проживає в одному населеному пункті зі свідками у даному кримінальному провадженні, тобто він має реальну можливість безперешкодно контактувати зі свідками, впливати на їхню поведінку, схиляти до надання показань на його користь, умовляти до відмови від дачі показань або ж до надання неправдивих відомостей з метою спотворення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи зацікавленість підозрюваного у результатах кримінального провадження та прагнення уникнути кримінальної відповідальності, наявний ризик незаконного впливу на свідків є реальним, обґрунтованим та таким, що може бути реалізований у будь-який момент.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім прямого впливу на учасників провадження, існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншими способами. Зокрема, підозрюваний може намагатися сформувати штучну версію подій, узгоджувати показання зі свідками, створювати уявлення про відсутність умислу або перебільшення дій потерпілих, а також поширювати недостовірну інформацію з метою дискредитації сторони обвинувачення та потерпілих.

Такі дії можуть ускладнити збирання та оцінку доказів, затягнути строки досудового розслідування та негативно вплинути на ефективність кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявність цього ризику підтверджується способом вчинення інкримінованого злочину, його особливою зухвалістю та агресивністю, а також тим, що підозрюваний вчинив нове особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, перебуваючи на іспитовому строку за попереднім вироком суду за ч. 1 ст. 121 КК України. Вчинення нового особливо тяжкого злочину в період іспитового строку свідчить про те, що підозрюваний не став на шлях виправлення, не дотримувався покладених на нього обов`язків та знехтував можливістю уникнути реального позбавлення волі.

Факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, ігнорування законних вимог працівників поліції та попереднього термінового заборонного припису свідчить про схильність підозрюваного до насильницької поведінки та високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення у разі перебування на свободі.

У даному кримінальному провадженні наявні ризики мають високий ступінь ймовірності, обумовлені особливою тяжкістю інкримінованого злочину, насильницьким характером дій підозрюваного, його попередньою судимістю за злочин проти життя та здоров`я особи, вчиненням нового злочину в період іспитового строку, а також близькими родинними зв`язками з потерпілими.

Матеріалами кримінального провадження встановлено факти систематичного вчинення підозрюваним домашнього насильства, зловживання алкогольними напоями, а також агресивної поведінки щодо членів сім`ї, що передувала інкримінованому злочину.

Такі відомості негативно характеризують особу підозрюваного та свідчать про високий ризик повторного застосування насильства у разі його перебування на свободі.

Зазначені ризики не можуть бути ефективно усунуті шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів з таких підстав.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не передбачає реального механізму контролю за поведінкою підозрюваного та не здатне запобігти ризикам незаконного впливу на потерпілих, переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення нового кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що підозрюваний раніше ігнорував законні вимоги працівників поліції та вчинив новий насильницький злочин попри перебування на іспитовому строку, покладення на нього обов`язків у межах особистого зобов`язання не може вважатися достатнім та ефективним.

Застосування поруки є неможливим, оскільки відсутні особи, які б могли взяти на себе обов`язок забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також гарантувати відсутність незаконного впливу на потерпілих.

Крім того, враховуючи агресивну та насильницьку поведінку підозрюваного, навіть наявність поручителів не здатна нівелювати ризик повторного застосування фізичного насильства.

Застава як запобіжний захід не здатна запобігти ключовим ризикам у даному кримінальному провадженні, зокрема ризику незаконного впливу на потерпілих та ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

Фінансове забезпечення не має стримуючого ефекту щодо особи, яка вже продемонструвала зневагу до правових заборон, застосувала насильство до близьких родичів та вчинила новий особливо тяжкий злочин у період іспитового строку.

Крім того, перебування підозрюваного на волі навіть із визначенням значного розміру застави не унеможливить його фізичного доступу до потерпілих, які проживають за тією ж адресою або у тому ж населеному пункті.

Домашній арешт не може бути ефективним у даному кримінальному провадженні, оскільки потерпілі проживають разом із підозрюваним.

Навіть у разі покладення на підозрюваного обов`язку не спілкуватися з потерпілими та застосування електронного засобу контролю, такий захід не здатен реально запобігти незаконному психологічному або фізичному впливу, враховуючи попередні факти ігнорування термінового заборонного припису та схильність підозрюваного до насильницької поведінки.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не здатен ефективно нейтралізувати наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, характеру та способу вчинення кримінального правопорушення, а також реальної загрози безпеці потерпілих.

При цьому, підозрюваний не дотримався вимог закону та превентивних заходів, застосованих до нього раніше, зокрема, термінового заборонного припису, винесеного працівниками поліції у зв`язку з вчиненням домашнього насильства.

Ігнорування законних обмежень є додатковим підтвердженням того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, сукупна оцінка обставин, передбачених ст. 178 КПК України, у поєднанні з установленими ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та обґрунтовує необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У даному кримінальному провадженні застава як альтернативний запобіжний захід не може бути ефективною та не здатна нейтралізувати встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з огляду на наступне.

Підозрюваному інкримінується закінчений замах на умисне вбивство двох осіб із застосуванням холодної зброї, вчинений у нічний час, у стані алкогольного сп`яніння, щодо найближчих родичів.

Такий характер злочину свідчить про високий рівень суспільної небезпеки підозрюваного, а також про відсутність у нього внутрішніх стримуючих механізмів, які могли б бути замінені фінансовими гарантіями у вигляді застави.

Застава як майнове забезпечення не унеможливлює фізичний або психологічний контакт підозрюваного з потерпілими, які є його близькими родичами та проживають за однією адресою.

Фінансове зобов`язання у вигляді застави не має стримуючого ефекту щодо особи, яка вже вчинила новий особливо тяжкий злочин у період іспитового строку за попереднім вироком суду.

Факт перебування ОСОБА_4 на іспитовому строку та вчинення ним нового злочину проти життя і здоров`я особи свідчить про те, що навіть загроза реального позбавлення волі не стала для нього стримуючим фактором, а отже застава тим більше не здатна забезпечити його належну процесуальну поведінку.

З урахуванням прикордонного розташування місця проживання підозрюваного, його віку, що дозволяє безперешкодно залишати територію України, та тяжкості покарання, що йому загрожує, існує реальний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Навіть значний розмір застави не може гарантувати його явку до органів правосуддя, оскільки у разі втечі для підозрюваного більш прийнятним є втрата грошових коштів, ніж перспектива тривалого позбавлення волі.

З урахуванням особи підозрюваного, характеру та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, способу його вчинення, попередньої судимості, наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставин, визначених ст. 178 КПК України, застава як альтернативний запобіжний захід не здатна забезпечити досягнення мети кримінального провадження.

У зв`язку з цим сторона обвинувачення вважає, що визначення застави є недоцільним, а єдиним запобіжним заходом, який відповідає принципу пропорційності та необхідності, є тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю з підстав, зазначених у клопотанні, та наполягав на обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки у нього поганий стан здоров`я та йому потрібно лікуватись. Крім того, просив визначити адресу перебування під домашнім арештом за адресою проживання його сестри.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання підозрюваного.

Заслухавши прокурора, думку підозрюваного, захисника, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчий суддя встановив, що у кримінальному провадженні на даний час зібрано достатньо доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

На час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення є обґрунтованою, про що свідчать докази, зібрані у кримінальному провадженні та додані слідчим до даного клопотання, а саме: рапортом оперативного чергового, яким фіксується повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення зареєстрованого у ЄО за №1469 від 27.01.2026, відповідно до якого на номер 102 зателефонував ОСОБА_9 і повідомив про те, що чоловік розрубав дружині голову; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 27.01.2026, в якому потерпіла просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_4 , який останній наніс тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани голови сокирою; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 27.01.2026, в якому потерпілий просить прийняти міри до його вітчима ОСОБА_4 , якому останній наніс тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани голови сокирою; протоколом огляду місця події від 27.01.2026 проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано порушену обстановку у квартирі, сліди плям бурого кольору, як у квартирі, так і на сходинках під`їзду 1-го поверху, вилучено знаряддя вчинення злочину, а саме дві сокири та зафіксовано обставини вчинення правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 27.01.2026, яка повідомила, що 26.01.2026 року під час спільного перебування разом із сином ОСОБА_8 та чоловіком ОСОБА_4 за місцем проживання, чоловік вживаючи алкогольні напої неодноразово, з невідомих причин, погрожував фізичною розправою. Після неодноразових спроб його заспокоїти, син викликав працівників поліції, по приїзду яких, на чоловіка складено адміністративний протокол про домашнє насильство. Після того, як працівники поліції покинули місце проживання, чоловік будучи розлюченим фактом їх виклику повторно почав погрожувати позбавити життя її та сина із застосування сокири. Після того, як чоловік залишив сокиру, син встиг її сховати, але на цьому чоловік не зупинився і повідомив, що знайде інший спосіб як позбавити їх життя. Далі, він пішов відпочивати, а в 04:00 ранку чоловік прокинувся і почав свої протиправні дії; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 водія швидкої медичної допомоги, який підтвердив факт наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вигляді рубаних ран на голові, з явними ознаками кровотечі; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (сусіда сім`ї ОСОБА_11 ) від 27.01.2026, в якому останній вказує, що перебуваючи на балконі своєї квартири він побачив на вулиці сусідку ОСОБА_7 , яка кликала на допомогу, після чого він спустився до неї на вулицю і побачив кров на обличчі та на голові, які їй наніс її чоловік ОСОБА_4 . Крім того, останній вказав на неодноразовому застосуванні домашнього насильства ОСОБА_4 по відношенню до своєї родини; протоколом огляду документу від 28.01.2026, яким оглянуто відеозаписи із нагрудних відео реєстраторів поліцейських, що реагували на виклики ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в яких ОСОБА_4 повідомив, що родина словесно його ображала та через це він завдав їм тілесних ушкоджень без застосування сокири; протоколом допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 28.01.2026, які приїздили за адресою проживання родини ОСОБА_11 , та склали на ОСОБА_4 адміністративний протокол за домашнє насильство; протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України від 27.01.2026, в якому зафіксовані факт вилучення одягу в якому перебував ОСОБА_4 із плямами бурого кольору.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Сторона захисту заперечуючи проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тривання під вартою, клопотали про застосування цілодобового домашнього арешту по причині того, що у підозрюваного поганий стан здоров`я. Разом з тим, зважаючи на те, що жодних доказів на підтвердження вказаного слідчому судді надано не було та враховуючи обставини вчинення злочину, суд не може вважати таку обставину підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, клопотавши про цілодобовий домашній арешт підозрюваний просив визначити його за адресою проживання сестри, однак жодних доказів про те, що у нього є сестра і у неї є житло в якому він може проживати також не надав. Відомостей про те, що у нього є інше місце проживання суду в матеріалах клопотання відсутнє.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не може запобігти зазначеним ризикам, а тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді саме тримання під вартою.

Також згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_14 , вчинений із застосуванням насильства та з метою завдання смертельної шкоди потерпілим, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Керуючись ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 09 год. 42 хв. 27.03.2026.

Дія ухвали закінчується о 09 год. 42 хв. 27.03.2026.

Копію цієї ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1