КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/126/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 941/53/24 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 392 ч. 2 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року . Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 17.12.2025 у межах кримінального провадження № 0000772 від 27.09.2022 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою на 60 днів до 14.02.2026 включно, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.2 ст. 255 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.255 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України (ЄУНС 941/53/24).

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, судом, у порядку ст. 331 КПК України, розглянуте клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дане клопотання задоволене і продовжено зокрема стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора, встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що не припили своє існування: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, чинити незаконний вплив на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, безробітний, судимий.

Враховано й тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими.

Адвокатка ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, застосувати щодо її підзахисного обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.

Судом не розглянуто можливості застосування альтернативного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 .

Крім того, прокурор має довести наявність заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом із тим, сторона захисту вважає, що ризики, заявлені прокурором не доведені, а такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Прокурором не доведено можливість з боку ОСОБА_6 чинити незаконний вплив на свідків, і навіть не визначено таких свідків; а також і не доведено можливість переховування від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, адже, як зауважує захист, не доведено причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а рішення про подальше тримання обвинуваченого під вартою не може ґрунтуватися лише на тяжкості можливого покарання та суворості інкримінованих злочинів.

Крім того, ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації проживання у м. Кривий Ріг.

Учасники судового провадження, будучи належно повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

Прокурорка у кримінальному провадженні ОСОБА_14 просила апеляційний розгляд проводити за її відсутності, висловилась про законність оскаржуваного судового рішення, просила залишити оскаржувану ухвалу без змін (заява № 674/26).

Адвокатка ОСОБА_15 просила провести апеляційний перегляд за її відсутності, апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі (заява № 649/26).

Обвинувачений ОСОБА_6 утримується в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», клопотань про безпосередню участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не направляв.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

У цьому зв`язку колегія суддів, згідно із положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України, ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: п. 1) залишити ухвалу без змін.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо виду запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 5 п. 1. Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.255 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України (ЄУНС 941/153/24).

Отже, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, умисними, інкриміновані вчиненням у співучасті, в складі злочинної організації, сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Покарання за вчинення даних кримінальних правопорушень передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 307 КК України) та позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 255 КК України).

Під вартою обвинувачений ОСОБА_6 з 26.07.2023. Вказаний строк, зважаючи на тяжкість, складність кримінального провадження, яке налічує декілька епізодів, декілька обвинувачених, необхідність дослідити значну кількість доказів, станом натепер не є поза межами розумного. (Крім того, зауважується, що стосовно обвинуваченого визначено й альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, визначеної у мінімально можливому розмірі для такої тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень).

Беручи до уваги зазначене, тяжкість злочинів, інкримінованих ОСОБА_6 і суворість покарання, що може загрожувати йому у разі визнання винуватим, що достеменно відомо обвинуваченому, є підстави вважати наявним ризик з боку обвинуваченого переховуватись від суду, залишивши територіальні межі області, в тому числі, можливість переховування на територіях тимчасово непідконтрольних державі. або вчинити спробу залишити територію країни.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Згідно із положеннями ст. 178 КПК України зважується на такі обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, без утриманців, безробітний, без міцних соціальних зв`язків, багаторазово судимий, в тому числі за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, а також за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі зазначеного вище, можливо прийти до висновку про схильність обвинуваченого до вчинення протиправних дій, асоціальність його поведінки, небажання стати на шлях виправлення; зважаючи на безробіття обвинуваченого, кримінальну історію минулого, є підстави вважати, що, у разі перебування на свободі, обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити нове кримінальне правопорушення, зокрема аналогічне проти власності.

Отже більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що не припинили існувати, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Щодо визначення застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно із вказаними положеннями кримінального процесуального закону, суд наділений дискреційними повноваженнями в аспекті визначення застави та її розміру, а відтак має можливість самостійно визначати доцільність застосування положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено ст. 182 КПК України, а саме ч. 5. даної норми закону, розмір застави визначається у таких межах: п. 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Раніше обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави визначений 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, беручи до уваги вимоги ч. 4, ч. 5 ст. 182 КПК України, є у межах п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, більш того, у мінімальному розмірі.

Як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою, постановив умови внесення раніше визначеної застави залишити без змін.

З урахуванням наведеного вище, обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає достатнім визначений розмір застави, що гарантуватиме виконання обов`язків обвинуваченим та забезпечить кримінальне провадження.

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 17.07.2025 у межах кримінального провадження № 0000772 від 27.09.2022 про продовження стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тримання під вартою на 60 днів кожному до 14.09.2025 включно, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3