Справа № 372/5339/25
Провадження 1-в-131/25
ухвала

Іменем України

22 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001496 від 05.08.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2025 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 . Цвільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Разом із тим, представником потерпілої заявлено у судовому засіданні про те, що докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат буде надано у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

15 грудня 2025 року від представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_3 у розмірі по 16 000,00 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду заяви, не перешкоджає проведенню судового розгляду, внаслідок чого суд розглянув заяву без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено КПК, тому оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню вироком (ухвалою) суду, повинні бути вирішені судом, який виніс остаточне рішення у такому кримінальному провадженні.

За правилами ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною першою статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Статтею 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

За правилами ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування даних щодо розміру процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Також суд звертає увагу на те, що на підставі ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Однак якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК).

Суд зазначає, що на виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК адвокат ОСОБА_4 при поданні цивільного позову до суду по даній справі повідомила про попередній розрахунок сум судових витрат, які очікує понести цивільний позивач.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням адвокатом ОСОБА_4 правничої допомоги потерпілій ОСОБА_3 надані копії: Договору про надання правничої допомоги від 17.09.2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг, довідка від 12.12.2025 року, детальний опис наданої правничої допомоги (наданих послуг).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з цивільного відповідача ОСОБА_5 , адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16000 грн., які потерпіла просить стягнути з обвинуваченої, є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача ОСОБА_5 , що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_5 на корить ОСОБА_3 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.118,124,126,128,534,539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 процесуальні витрати у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя : ОСОБА_1