КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7629/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307, КК України у кримінальному провадженні №00000616 від 11.02.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 00000616 від 11.02.2025.

Просила застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначала, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 00000616 від 11.02.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, та за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше лютого 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, за невстановлених обставин, у ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на отримання прибутку та незаконне збагачення за рахунок незаконного обігу наркотичних засобів, для чого останні вступили у попередню змову. З метою реалізації вказаного злочинного умислу, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, буде здійснюватися в порушення вимог Законів України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», переслідуючи корисливий мотив, за невстановлених обставин, придбали у невстановленої особи наркотичні засоби, після чого почали зберігати їх у лише відомих останнім місцях з метою збуту.

20.06.2025, приблизно о 14 год. 10 хв., особа яка надала згоду на участь у проведенні оперативної закупки наркотичного засобу, обрала собі анкетні дані « ОСОБА_12 » та щодо якої застосовано заходи безпеки, під час телефонної розмови із ОСОБА_8 , узгодили умови придбання у нього наркотичного засобу, одночасно обумовивши місце зустрічі.

20.06.2025, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_8 прибув до попередньо обумовленого місця зустрічі з « ОСОБА_12 » за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 50-А, де зустрівшись, діючи з корисливих мотивів, передав « ОСОБА_12 », тобто незаконно збув, наркотичний засіб - кокаїн, отримавши від « ОСОБА_12 » грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

20.06.2025, в період часу з 16 год. 22 хв. по 16 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 50-А, « ОСОБА_12 » добровільно видала для вилучення працівникам правоохоронного органу порошкоподібну речовину, яка згідно з висновком експерта є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн, масою 0,666 гр., яку останній незаконно збуто ОСОБА_8

15.09.2025, приблизно о 10 год. 15 хв., « ОСОБА_12 » під час телефонної розмови із ОСОБА_8 , узгодили умови придбання у нього наркотичного засобу кокаїну у особливо великих розмірах, одночасно обумовивши місце зустрічі.

15.09.2025, близько 11 год. 45 хв., ОСОБА_8 прибув до попередньо обумовленого місця зустрічі з « ОСОБА_12 » за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 50-А, де зустрівшись із останньою, отримав грошові кошти в сумі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок за продаж наркотичного засобу.

16.09.2025, в період часу з 10 год. 57 хв. по 12 год. 18 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 50-А, працівниками поліції проведено обшук у ОСОБА_8 , під час якого виявлено та вилучено наркотичний засіб кокаїн у особливо великих розмірах, який ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

16.09.2025 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, а саме:

- протоколом обшуку від 16.09.2025 транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_8 , під час якого, серед іншого виявлено наркотичний засіб кокаїн у особливо великих розмірах;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 16.09.2025, які були присутні під час проведення обшуків в якості понятих за участі ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи матеріалів речовин та виробів від 17.09.2025, згідно з якого вилучена під час обшуку у ОСОБА_8 речовина є наркотичним засобом кокаїн;

- протоколом огляду предметів від 20.06.2025, під час якого оглянуті грошові кошти, які використовуються для проведення оперативної закупки;

- протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 20.06.2025;

- протоколом огляду місця події від 20.06.2025, під якого особі, яка проводила оперативну закупку добровільно видала наркотичний засіб - кокаїн, який придбала у ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи матеріалів речовин та виробів від 24.07.2025, згідно з якого вилучена під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_8 речовина є наркотичним засобом-кокаїн;

-протоколом огляду предметів від 15.09.2025, під час якого оглянуті

грошові кошти, які використовуються для проведення оперативної закупки;

- протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 15.09.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , яка надала викривальні покази відносно ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предметів, зокрема грошових коштів, вилучених під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_16 , під час якого виявлено грошові купюри номіналом 1000 гривень у кількості 15 одиниць, які використовувались при проведенні контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки наркотичного засобу - кокаїн у гр. ОСОБА_8 ;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірменин, громадянин України, уродженець с. Нор-Артагерс, Октемберянського району, Вірменія, 3 середньою освітою, одружений, офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий (зі слів).

Слідчий зазначала, що докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Складена та повідомлена підозра останньому повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв?язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий стверджувала, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначала, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2025 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначено до 14.11.2025.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя, прийшов до висновку, про наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, покарання, яке може бути призначене.

Зазначав, що існують ризики, що останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому провадженні; продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення, так як ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Зазначав, що наявність у підозрюваного ОСОБА_8 місця проживання, сім`ї, не зменшують існування зазначених ризиків, а даних про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 щодо неможливості тримання під вартою, не надано.

Дійшов висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинення кримінального правопорушення, не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , 22.09.2025 подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2025 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю або заставу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК відсутні, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджував, що відсутні будь-які докази, обґрунтованості підозри.

Повідомив, що ОСОБА_8 , має постійне місце проживання, зв`язки та 5 дітей, раніше не судимий (зі слів), має на утриманні хвору матір.

Зазначив, що порушено принцип винятковості тримання під вартою, так як судом першої інстанції не надано належної оцінки можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважає, що слідчий суддя при розгляді даного клопотання зобов`язаний визначити розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника, не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 00000616 від 11.02.2025, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, та за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.09.2025 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею першої інстанції прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, в їх сукупності.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованих кримінальних правопорушень.

Колегія суддів відхиляючи доводи апелянта, вважає, що слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які посилається слідчий у клопотанні, доведені прокурором.

Слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, а також, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя зазначив, що існує достатньо підстав вважати, що підозрюваний, опинившись на волі зможе перешкодити встановленню істини у справі під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя прийняв до уваги інші дані про особу підозрюваного, зокрема міцність його соціальних зв`язків. Крім того, слідчий суддя врахував вік та стан здоров`я підозрюваного щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою.

Обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею, на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, також таких даних не встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачав правових підстав для визначення розміру застави. Оскільки слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання іншого запобіжного заходу, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга підозрюваного, з доповненнями, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3