печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9551/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0002891 від 06.11.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , займаючого посаду начальника відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не депутата, не адвоката, інвалідність щодо якого не встановлено, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 за погодженням з прокурором четвертого відділу процесуального керівництва ., звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002891 від 06.11.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копія клопотання та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України вручені стороні захисту 13.02.2026 о 02 год. 30 хв.

Зазначає, що у вказаному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у висловленні прохання та одержанні неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення дій, такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджання слідству.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

На даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених. Сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, посилаючись на письмові заперечення, що долучені до матеріалів клопотання. Захисник зазначив, що стороною обвинувачення не доведені мета застосування запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Також вказали щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки ані повідомлення про підозру, ані клопотання про застосування запобіжного заходу, не містять відомостей про конкретні факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення повідомлення про підозру за інкримінованим злочином. Також, сторона захисту вказує на відсутність ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заперечення та докази, якими обґрунтовуються такі заперечення, документи, які характеризують особу підозрюваного, заяви про взяття підозрюваного на поруки, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002891 від 06.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Суть підозри обрунтовано наступним чином.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до пункту 1 Положення про Одеську митницю Наказом Державної митної служби України № 489 від 29.10.2020 Одеська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України, як її відокремлений підрозділ.

Окрім того, відповідно до пункту 3 Положення про Одеську митницю її основними завданнями є:

- забезпечення в межах повноважень реалізації державної митної політики та державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил;

- здійснення в межах повноважень контролю за порядком та умовами переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, організація та забезпечення здійснення інших заходів, спрямованих на реалізацію державної митної політики, що становлять митну справу.

Відповідно до пункту 4 Положення про Одеську митницю Митниця відповідно до покладених на Держмитслужбу завдань здійснює у зоні своєї діяльності окремі делеговані повноваження Держмитслужби, а також повноваження визначені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, серед іншого:

- забезпечує та здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства з питань митної справи та в межах повноважень, визначених законом, законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Митницю, під час переміщення товарів через митний кордон України та після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення;

- забезпечує та здійснює контроль за застосуванням митних режимів, цільовим використанням товарів, поміщених у відповідний митний режим;

- впроваджує спрощені митні процедури відповідно до законодавства, забезпечує їх реалізацію та сприяє створенню умов для полегшення торгівлі, сприяння транзиту, збільшення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон України;

- застосовує сучасні технології здійснення митного контролю і митного оформлення, у тому числі, нові види технічних та спеціальних засобів митного контролю;

- організовує та здійснює провадження у справах про порушення митних правил, контролює дотримання вимог законодавства під час провадження у справах про порушення митних правил;

- забезпечує та здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до законодавства з питань митної справи, а також за правильністю класифікації та визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, в тому числі після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення;

- застосовує до платників податків передбачені законом штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог законодавства з питань митної справи та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Держмитслужбу, інші санкції та обмеження у торгівлі з окремими країнами відповідно до міжнародних актів;

- забезпечує та здійснює контроль за дотриманням підприємствами і громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України;

- здійснює контроль за дотриманням усіма суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності громадянами встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення окремих видів товарів через митний кордон України; здійснює заходи для недопущення переміщення через митний кордон України товарів, на які встановлені обмеження щодо їх переміщення через митний кордон, без документів, що підтверджують дотримання таких обмежень, товарів, на які встановлено заборони, а також товарів, які не відповідають вимогам якості та безпеки;

- забезпечує здійснення митного контролю та митного оформлення товарів;

- забезпечує правильність заповнення та використання митних декларацій, внесення до них змін та визнання декларацій недійсними;

- здійснює у випадках, передбачених законом, складання протоколів про адміністративні правопорушення та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Окрім того, відповідно до пункту 6 Положення про Одеську митницю Митниця для безпосереднього здійснення митної справи та виконання окремих делегованих повноважень Держмитслужби має право серед іншого:

- приймати у випадках та порядку, визначених законодавством України, рішення про призупинення митного оформлення товарів, пред`явлених до митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до Положення про митний пост «Чорноморськ» Одеської митниці - Митний пост «Чорноморськ» є митним органом, який входить до складу Одеської митниці, як структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань покладених на Митницю.

Також, відповідно до пункту 3 Положення про митний пост «Чорноморськ» - митний пост у своїй діяльності керується Конституцією та законамиУкраїни, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Митним кодексом України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства фінансів України, іншими актами законодавства, розпорядчими документами Державної митної служби України (далі - Держмитслужба), дорученнями Голови Держмитслужби (особи, яка виконує його обов?язки), його першого заступника та заступників, наказами Митниці, дорученнями начальника Митниці (особи, яка виконує його обов?язки), його першого заступника та заступників, положенням про митницю та цим Положенням.

Згідно з пунктом 7 Положення про митний пост «Чорноморськ» - митний пост здійснює свою діяльність та митні формальності за адресою свого розташування, за місцями розташування підрозділів митного оформлення, які входять до його складу, та поза їх місцем розташування, з урахуванням положень статті 247 Митного кодексу України у визначеній зоні його діяльності.

Відповідно до пункту 9 Положення про митний пост «Чорноморськ» - до складу Митного поста входять підрозділи митного оформлення розташовані за адресами: відділ митного оформлення №6, адреса: 67806, Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18Є.

Окрім зазначеного, відповідно до пункту 10 Положення про митний пост «Чорноморськ» - завдання та функції підрозділів (відділів, секторів) митного оформлення, які входять до складу митного поста, визначаються положеннями про ці підрозділи, які погоджуються начальником Митного поста та затверджуються начальником Митниці.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» є структурним підрозділом митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на Державну митну службу України.

Відповідно до пункту 2 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» - Положення визначає організаційно-правовий статус Відділу і є основним документом, що регламентує його діяльність з виконання покладених повноважень (завдань та функцій).

Водночас, відповідно до пункту 3 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» - відділ безпосередньо підпорядковується начальнику Відділу.

Відповідно до пункту 4 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» - Відділ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Митним кодексом України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства фінансів України, іншими актами законодавства, розпорядчими документами Держмитслужби, дорученнями Голови Держмитслужби (особи, яка виконує його обов`язки), його першого заступника та заступників, наказами Митниці, дорученнями начальника Митниці (особи, яка виконує його обов`язки), Його першого заступника та заступників, положенням про Митницю та цим Положенням.

Згідно з пунктом 9 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» основними завданнями Відділу є:

- забезпечення в межах повноважень реалізації державної митної політики та державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил;

- здійснення в межах повноважень контролю за порядком та умовами переміщення товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування, механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, організація та забезпечення здійснення інших заходів, спрямованих на реалізацію державної митної політики, що становлять митну справу.

Відповідно до пункту 10 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» - Відділ у зоні своєї діяльності відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваження визначені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, серед іншого:

- забезпечує та здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства з питань митної справи та в межах повноважень, визначених законом, законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Митницю, під час переміщення товарів через митний кордон України та після завершення операцій з митного контролю та митного оформлення;

- здійснює контроль за дотриманням усіма суб?єктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами встановлених законодавством заборон та обмежень, щодо переміщення окремих видів товарів через митний кордон України; здійснює заходи, для недопущення переміщення через митний кордон України товарів, на які, встановлені обмеження щодо їх переміщення через митний кордон, без документів, що підтверджують дотримання таких обмежень, товарів, на які встановлено заборони, а також товарів, які не відповідають вимогам якості та безпеки;

- здійснює митний контроль та митне оформлення товарів і транспортних засобів (транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення);

- забезпечує контроль за правильністю заповнення та використання митних декларацій, внесення до них змін та визнання митних декларацій недійсними;

- здійснює митний контроль та виконує митні формальності щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перемішуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних та спеціальних засобів контролю тощо;

- здійснює у випадках, передбачених законом, складання пророколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 14 Положення про відділ митного оформлення №6 Митного поста «Чорноморськ» - начальник відділу:

- очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності;

- організовує роботу Відділу, відповідно до Положення про Одеську митницю, Положення про Митний пост та цього Положення;

- у межах компетенції готує та подає на розгляд керівнику Митного поста подання, доповідні записки про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», а також щодо присвоєння рангів державних службовців, спеціальних звань (якщо інше непередбачено законом);

- скликає та проводить наради з питань, що належать до компетенції Відділу;

- дає обов?язкові для виконання посадовими особами Відділу, доручення;

- у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими), у межах повноважень вживає передбачених законом заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомляє пра його вчинення спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, самостійний структурний підрозділ у сфері запобігання, виявлення та протидії корупції Митниці для вжиття заходів, передбачених законодавством;

- підписує службові листи, доповідні записки, довідки і документи інформаційного, довідкового або аналітичного характеру, підготовлені керівництву Митного поста, або структурним підрозділам Митного поста, а також листи до структурних підрозділів Митниці щодо отримання інформаційних та аналітичних матеріалів, необхідних для виконання наданих доручень та покладених функцій;

- здійснює інші повноваження, визначені законами України.

Відповідно до наказу № 995-о від 13.08.2024 року ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці з 13.08.2024.

Згідно з ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 2 Посадової інструкції державних службовців категорій «Б», яку затверджено 27.06.2023 В.о. начальника Одеської митниці ОСОБА_7 , а також з якою 13.08.2024 ознайомлений ОСОБА_4 , - метою посади начальника відділу митного оформлення № 6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці є реалізація державної політики у сфері державної служби та з питань виконання поставлених перед митний постом, відділом завдань, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, організація безпосереднього здійснення співробітниками відділу митної справи, митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Крім цього, згідно з вказаної Посадової інструкції державних службовців категорій «Б» начальник відділу митного оформлення № 6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці:

- здійснює керівництво діяльністю та організацію роботи вдділу відпвідно до положення про митний пост, відділ;

- організовую контроль за дотриманням суб`єктами ЗЕД та громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України стосовно: здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів та транспортних засобів…, здійснення перевірки документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, здійснення митного огляду товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, здійснення аналізу та управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного контролю, тощо;

- контролює застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання під час що переміщення товарів через митний кордон України стосовно: здійснення контролю за правильністю класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, поданих до митного оформлення, та після завершення процедур їх митного контролю та митного оформлення, здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, та інші посадові обов`язки.

Водночас, відповідно до статті 8 Закону України «Про державну службу» Державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно з ст. 18 та примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Окрім зазначеного, відповідно до примітки 2 до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії "Б", судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Таким чином, ОСОБА_4 , постійно обіймаючи посаду начальника відділу митного оформлення № 6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби, що пов`язана з виконанням

організаційно-розпорядчих функцій, будучи керівником структурної одиниці органу державної влади, займаючи посаду, яка відповідно до статті 6 Закону України «Про державну службу» належить до категорії «Б», відповідно до примітки 1 ст. 364 та примітки 2 ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Окрім того, встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження 28.05.2015 ОСОБА_4 під підпис попереджений про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що з листопада 2025 року по лютий 2026 року ОСОБА_4 вчинив дії щодо здійснення прохання та отримання неправомірної вигоди службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище за таких обставин:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з грудня 2024 відповідно до довіреності «вих. 01/12 від 30.12.2024» представляє інтереси ТОВ «Зорітан» , яке займається зовнішньо-економічною діяльністю - імпортом товарів широкого вжитку та їх митним оформленням, директором товариства є ОСОБА_9 .

Встановлено, що 16 вересня 2025 року ОСОБА_8 прибув до відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби (Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18є) для участі в митному оформленні вантажу, а саме «штучні квіти».

Цього ж дня, під час митного оформлення ОСОБА_8 на території відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби зустрівся з начальником відділу ОСОБА_4 . Так, в ході розмови у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди з метою особистого збагачення, та останній повідомив, що ОСОБА_8 вже тривалий час здійснює розмитнення товарів і нікому не «дякує», та в ході розмови, ОСОБА_4 зазначив, що так в подальшому відбуватись не буде.

Надалі реалізуючи свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди з метою особистого збагачення ОСОБА_4 в ході цієї ж розмови наголосив, що надалі за кожен оформлений (розмитнений) морський контейнер необхідно надавати йому 100 доларів США, таким чином висловив прохання надання неправомірної вигоди, а в інакшому випадку у разі не надання вказаних коштів, останній буде створювати штучні перешкоди в процесі розмитнення контейнерів, що може тягнути за собою додаткові витрати на переогляд, затягування процесу та складення адміністративних матеріалів.

В подальшому встановлено, що з метою підтвердження серйозності своїх намірів та реалізації свого злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 протягом вересня-жовтня 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, надав підлеглим працівникам вказівку щодо наступних п`яти оформлень вантажів ТОВ «Зорітан», а саме, що вони повинні бути із формою контролю «огляд», що тягне за собою суттєві витрати та затягування часу на розмитнення вантажу.

Окрім того, встановлено, що наприкінці жовтня 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, під час оформлення ТОВ «Зорітан» вантажу - «кухонне приладдя», підлеглим ОСОБА_4 , виявлено факт оформлення товару, нібито із неправильним кодом УКТЗЕД (українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності), в свою чергу митну декларацію подано відповідно до вимог чинного законодавства та наданих документів.

Разом з цим, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_4 із проханням роз`яснити факт порушення, на що ОСОБА_4 відповів, що так як між ними немає «спілкування», то він не буде вникати в суть проблеми та надалі за вказаним фактом був складений протокол про порушення митних правил.

В подальшому, 31 жовтня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, на території відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18є, відбулась випадкова зустріч між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , в ході розмови останній поцікавився у ОСОБА_4 , чому таке ставлення до ТОВ «Зорітан», на шо ОСОБА_4 вкотре зазначив, що для виправлення вказаної ситуації та подальшого безперешкодного митного оформлення товарів ТОВ «Зорітан», ОСОБА_8 має надавати особисто йому 100 доларів США за кожен розмитнений контейнер.

Окрім цього, в ході розмови, ОСОБА_4 зазначив, що кошти ОСОБА_8 повинен залишати по закінченню кожного місяця в тумбочці, яка знаходиться в службовому кабінеті ОСОБА_4 , сума неправомірної вигоди залежить від кількості оформлених контейнерів.

В свою чергу ОСОБА_8 розуміючи, що не надавши на прохання ОСОБА_4 неправомірну вигоду, він не зможе безперешкодно відповідно до закону оформлювати товари ввезенні з-за кордону, був вимушений погодитись на умови ОСОБА_4 .

Встановлено, що протягом листопада 2025 року ТОВ «Зорітан» оформлено (розмитнено) всього 8 контейнерів, за які відповідно до раніше висловленого ОСОБА_4 прохання необхідно надати 800 доларів США.

В подальшому, 03.12.2025 ОСОБА_10 будучи представником ТОВ «Зорітан», діючи на виконання раніше зазначеного ОСОБА_4 злочинного плану, спрямованого на висловлення прохання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , прибув до відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18є, де о 10 годині 43 хвилин відбулась зустріч між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_8 на раніше висловлене прохання ОСОБА_4 поклав грошові кошти в розмірі 800 доларів США до шухляди в службовому кабінеті ОСОБА_4 , одночасно зазначивши, що в листопаді 2025 року було 8 контейнерів.

Окрім того, протягом листопада 2025 року, точної дати на даний час досудовим розслідуванням не встановлено, до ОСОБА_8 з проханням надання неправомірної вигоди звертались підлеглі працівники ОСОБА_4 , але в ході розмови ОСОБА_8 з останнім, він повідомив, що з ними сам розраховується із загальної каси в кінці кожного місяця, тому більше питань до ОСОБА_8 не буде.

Крім того, встановлено, що протягом грудня 2025 року ТОВ «Зорітан» оформлено (розмитнено) всього 11 контейнерів, за які відповідно до раніше висловленого ОСОБА_4 прохання необхідно було надати 1100 доларів США.

В подальшому, 09.01.2026 ОСОБА_10 будучи представником ТОВ «Зорітан», діючи на виконання раніше обумовленого злочинного плану, спрямованого на висловлення прохання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , прибув до відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18є, де о 10 годині 45 хвилин відбулась зустріч між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_4 , що в грудні було 11 контейнерів та на раніше висловлене прохання ОСОБА_4 дістає грошові кошти в сумі 1100 доларів США, в цей час ОСОБА_4 протягує руку та забирає кошти і кладе їх в кишеню своїх джинсів, після чого розмова завершується.

Крім того, встановлено, що протягом січня 2026 року ТОВ «Зорітан» оформлено (розмитнено) всього 5 контейнерів, за які відповідно до раніше висловленого ОСОБА_4 прохання необхідно було надати 500 доларів США.

Окрім зазначеного, встановлено, що 16 січня 2026 року ТОВ «Зорітан» подано митну декларацію №500580/2026/393, щодо розмитнення товару «клей», цього ж дня в коридорі адміністративної будівлі відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18є, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, відбулась зустріч між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в ході якої останній повідомив, що для безперешкодного митного оформлення вантажу «клей» необхідно надати йому додатково неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США.

Надалі 12.02.2026 ОСОБА_10 будучи представником ТОВ «Зорітан», діючи на виконання раніше обумовленого злочинного плану, спрямованого на висловлення прохання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , прибув до відділу митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці Держмитслужби за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18є, де о 11 годині 00 хвилин відбулась зустріч між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_4 , що в січні було оформлено 5 контейнерів та окремо контейнер з товаром «клей», після чого ОСОБА_8 запитує чи класти в ящик, на що ОСОБА_4 відповідає, що так в ящик, після чого на раніше висловлене прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_8 дістає грошові кошти в сумі 1000 доларів США та кладе їх до шухляди в службовому кабінеті ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди з метою особистого збагачення, діючи умисно та цілеспрямовано, у період грудня 2025 року - лютого 2026 року, в порушення присяги державного службовця, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції», контракту, посадової інструкції, положення про Одеську митницю, положення про відділ митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці, положення про митний пост «Чорноморськ» Одеської митниці, вчинив всі дії, що входять до його компетенції, спрямовані на забезпечення безперешкодного митного оформлення товарів ТОВ «Зорітан», за що отримав неправомірну вигоду в розмірі 2900 доларів США (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 12.02.2026 - 124 792 гривні).

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у висловленні прохання та одержанні неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення дій, такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 12.02.2026 о 13 годині 15 хвилин затриманий в порядку статті 208 КПК України.

13.02.2026 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні доказами, а саме: заява від 04.11.2025 ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 11.11.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 17.12.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 30.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 12.02.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 12.02.2026; протокол за результатами проведення негласної розшукової дії від 08.12.2025; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 08.12.2025; протокол ідентифікації грошових коштів від 03.12.2025; протокол за результатами проведення негласної розшукової дії від 14.01.2026; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 14.01.2026; протокол ідентифікації грошових коштів від 09.01.2026; протокол вручення заздалегідь ідентифікованих засобів (грошових) коштів від 12.02.2026; положення про Одеську митницю затверджений наказом Державної митної служби України № 489 від 29.10.2020; положення про митний пост «Чорноморськ» Одеської митниці затверджений наказом Одеської митниці № 284 від 03.07.2024; положення про відділ митного оформлення №6 митного поста «Чорноморськ» Одеської митниці затверджений 10.05.2024; посадової інструкцією державних службовців категорій «Б»; наказом № 995-о від 13.08.2024; контрактом №1197 від 30.06.2025; попередженням про обмеження передбачені ЗУ «Про запобігання корупції; протокол обшуку від 12.02.2026 за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18Є; протокол затримання ОСОБА_4 від 12.02.2026.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 . Крім того, вищенаведені обставини підтверджуються поясненням прокурора наданим під час розгляду цього провадження, а також доказами, долучених стороною обвинувачення до клопотання.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, докази на вказаній стадії кримінального процесу на їх допустимість відповідно до ст. 89 КПК України слідчим суддею не оцінюються.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, інкриміновані громадянину України ОСОБА_4 кримінальні правопорушення віднесено до категорії тяжких.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, сталість соціальних зв`язків, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні;.

Також слідчий суддя, з урахуванням матеріалів клопотання та пояснень сторін у судовому засіданні, вбачає наявними ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що обгрунтовується тим, що підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи інтенсивність та характер вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, слід зазначити, що підозрюваний, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, що також може спонукати останнього до вчинення дій щодо переховування від органу досудового розслідування, у тому числі шляхом виїзду за межі території України, враховуючий той факт, що підозрюваний не призовного віку та може безперешкодно виїджати за кордон.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість ймовірного покарання не є самостійною підставою для утримання особи, проте у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначає, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів» та у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, обгрунтовується тим, що підозрюваний будучи керівником структурної одиниці, з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх можливих спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами та приховуванню показів, особами, які підлягають встановленню та подальшому допиту.

Разом з цим, слід врахувати що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто, ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження, як при зібранні доказів, так і до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обгрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення кримінального правопорушення, всіх епізодів вчинення кримінальних правопорушень, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння тяжкого злочину підозрюваний, може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування

Разом з цим, суд вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється оскільки вони жодним чином не підтверджені, а у клопотанні зроблено тільки формальне посилання на них.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

З огляду на встановлення наявності обґрунтованої підозри, доведеність існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особу підозрюваного та конкретні обставини правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , його активну роль у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід, зокрема і домашній арешт, не зможе запобігти встановленим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , а тому наявні підстави для задоволення клопотання слідчого та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Однак, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 , обставини вчинення злочину, його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, сімейний стан, стан здоров`я, його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя бере до уваги, що заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд оцінює їх критично, визнає недоведеним та такими, які зазначені у клопотанні лише формально.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що, на переконання слідчого судді, застава у зазначених межах, не здатна забезпечити виконання підозрюваним, передбачених законом обов`язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, враховуючи конкретні обставини та тяжкість та специфіку правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 , даних про особу підозрюваного, майнового стану підозрюваного, вважаю із врахуванням принципів розумності і співмірності необхідним вийти за максимальну межу розміру застави, що передбачена п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, та визначити заставу у розмірі у межах 120 (сто двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 339 360, 00 (триста дев`яносто дев`ять тисяч триста шістдесят) грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, оскільки на підставі досліджених матеріалів, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 182 КПК України, Такий розмір застави відповідатиме практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0002891 від 06.11.2025 щодо обставин, які у ньому досліджуються; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182-183, 193, 194, 196, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0002891 від 06.11.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 12 квітня 2026 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме: 13 год. 15 хв. 12.02.2026 року.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 120 (сто двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 339 360, 00 (триста дев`яносто дев`ять тисяч триста шістдесят) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач ТУ ДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

р/р UA1012089

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

МФО 820172;

Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0002891 від 06.11.2025 щодо обставин, які у ньому досліджуються; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 13.04.2026 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1