Номер провадження:1-кп/521/1096/26
УХВАЛА

14 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в стадії підготовчого розгляду кримінального провадження № 00740 від 21.05.2025 року, клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, колишнього головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальне провадження № 00740 від 21.05.2025 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В підготовчому судовому засідання прокурор заявила клопотання про здійснення судового розгляду у спеціальному судовому провадженні, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 02.06.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .

За результатами спеціального досудового розслідування обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скеровано для розгляду по суті до Хаджибейського районного суду міста Одеси.

24.09.2025, 10.11.2025 та в інші дати, ОСОБА_6 , будучи викликаним до Хаджибейського районного суду міста Одеси в якості обвинуваченого у призначений час та місце без поважних причин не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив.

Повістки про виклик ОСОБА_6 опубліковані в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Голос України» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

19.05.2025 на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_6 оголошено у розшук, та 21.05.2025 - у міжнародний розшук, проведення якого доручено працівникам УСР в Херсонській області ДСР НП України.

Розшук обвинуваченого триває.

На цей час обвинувачений ОСОБА_6 переховується від суду, виїхав до Федеративної Республіки Німеччини, де за оперативною інформацією перебуває на теперішній час в м. Марктштефт, розташоване в землі Баварія, підпорядковується округу Нижня Франконія, входить до складу Кітциген.

Надання правової допомоги ОСОБА_6 на підставі доручення від 11.03.2025 № 002-140000697 Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги здійснює адвокат ОСОБА_7 , який відповідає положенням КПК України щодо захисника у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик суду (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у міжнародний розшук та на даний час знаходиться на території м. Марктштефт Федеративної Республіки Німеччини.

Тобто, притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, не надається можливим, але при цьому наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого спеціального судового провадження кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_6 , мотивуючи свою позицію тим, що у стадії досудового розслідування кримінального провадження органом поліції не було проведено жодних процесуальних дій, направлених на встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , хоча у розпорядженні слідчого була заява про перебування за кордоном з поважних причин. ОСОБА_6 від слідства не ухилявся.

Заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали, додані до клопотання про здійснення спеціального судового провадження, суд приходить до наступного.

Статтею 297-1 ч.2 КК України передбачено порядок проведення досудового слідства по окремим статтям КК України, зокрема за ч.4 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні проводилось спеціальне досудове розслідування, в порядку ст.ст.297-1, 297-5 КПК України, у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду і був оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ст. 323 ч. 3 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого ( ОСОБА_8 ), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій територіі України, на територіі держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

У рішенні ЄСПЛ, яке є частиною національного законодавства України - "Меденица проти Швейцарії" зазначено, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє право особи захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, яке передбачене пп. «c», «d» п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши надані на підтвердження доводів клопотання прокурора матеріали, суд вважає, що ці дані є суперечливими та не доводять існування обставин, які є підставою для застосування спеціального досудового розслідування.

Так, відповідно до клопотанні прокурора зазначено, що підставою для проведення спеціального судового розгляду є постанова старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області від 19.05.2025 року про оголошення ОСОБА_6 у розшук та постанова від 21.05.2025 року про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Вивчивши тексти зазначених постанов слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд вважає, що постанови слідчого про оголошення ОСОБА_6 у розшук (міжнародний розшук) були винесені судом формально, без дотримання вимог кримінально процесуального закону та вимог правових актів, які регулюють здійснення міжнародного розшуку осіб, які ухиляються від досудового розслідування.

Такі висновки суд обґрунтовує наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

На переконання суду, оголошення розшуку підозрюваного має передумови, дотримання яких є обов`язковим для слідчого чи прокурора. Зокрема, вказані суб`єкти повинні не лише формально здійснити виклик підозрюваного, але й дотриматися правил про належність такого виклику, які регламентовано ст. 135 КПК. Після надання оцінки усім відомостям щодо місцезнаходження підозрюваного, слідчий чи прокурор вправі прийняти рішення про оголошення розшуку підозрюваного. Такі висновки суду цілком узгоджуються з правовою позицією, яка викладена у Постанові Касаційного кримінального суду від 04.10 2025 у кримінальному провадженні N 757/16005/22-к.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні передбачений положеннями ст. 135 КПК України, в якій зокрема зазначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі якщо особа подала письмову заяву про здійснення виклику в конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), то за наявності технічної можливості така особа викликається шляхом надсилання їй текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Відповідно до положень ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

У разі якщо особа подала письмову заяву на одержання повісток про виклик у конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), днем вручення повістки про виклик до слідчого судді, суду є день отримання судом повідомлення про доставлення повістки про виклик до слідчого судді, суду на офіційну електронну адресу особи . Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Разом із цим, зазначені вимоги процесуального закону слідчим були проігноровані і всупереч цім вимогам слідчий обмежив свої процесуальні дії направленням повістки про виклик до органу досудового розслідування на 11.03.2025, 14.03.2025, 17.03.2025 через несертифікований застосунок «Viber», тобто у непередбачений процесуальним законом спосіб. При цьому, у якості належного підтвердження отримання особою повістки про виклик, прокурором до суду надана копія протоколу огляду особистого мобільного телефону оперативного працівника УСР в Херсонській області від 05.03.2025, в якій зафіксована передача оперативним працівником повідомлення від 05.03.2025 з зображенням повістки абоненту на ім`я « ОСОБА_9 » і відповіддю цього абонента «Добрый день, это вы меня наберете в это время?».

Таким чином, суд вважає, що сповіщення ОСОБА_6 про необхідність явки до органу досудового розслідування відбулося з порушенням порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні і без належного підтвердження отримання такого виклику, що не дає суду підстав погодитись з висновками слідчого про ухилення ОСОБА_6 від досудового розслідування.

Одночасно із цим, прокурором до клопотання додано копію листа ОСОБА_6 , зареєстрованого в СУ ГУ НП в Херсонській області за вхідним номером 1592 від 11.03.2025 року, яким він повідомляє, що він готовий сприяти досудовому слідству, готовий надати показання, проте у зв`язку із перебуванням за кордоном, що у відповідності до ч.1 ст. 138 КПК України є поважною причиною, не може з`явитися для дачі пояснень на дати, зазначені у повістці.

Проте, зазначені у заяві ОСОБА_6 відомості не отримали належної оцінки слідчим, не були ним перевірені та замість повторного виклику і з`ясування можливості повторної явки особи на заздалегідь узгоджену дату, з наданням достатнього часу для прибуття в України з закордону, слідчим були зроблені висновки про ухилення ОСОБА_6 від досудового слідства і винесено ухвалу про його розшук.

Крім того, при з`ясуванні обгрунтованості винесення слідчим постанови про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зміст постанови від 21.05.2025 взагалі не містить будь якого обгрунтування необхідності зміни попередньої постанови про розшук від 19.05.2025 і яка по суті є тотожною попередній постанові, а також приймає до уваги, що у тексті постанови про оголошення особи у міжнародний розшук взагалі відсутня будь-яка мотивація для прийняття рішення про оголошення ОСОБА_6 саме у міжнародний розшук.

На переконання суду про необгрунтованість заявленого прокурором клопотання вплинуло і те, що наявність постанови слідчого про міжнародний розшук особи сама по собі не є достатньою для прийняття рішення про розгляд цього кримінального провадження в формі спеціального судового розгляду, оскільки суд вважає, що для розгляду провадження за відсутністю обвинуваченого потрібно встановити, чи були виконані органом досудового розслідування реальні дії з розшуку особи та були дотримані процедури міжнародного розшуку, включаючи взаємодію з Інтерполом.

При дослідженні доданих до клопотання прокурора матеріалів, судом було встановлено, що ані слідчим, ані прокурором не було направлено звернення до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України з запитом, у якому повинна була б викладена повна та об`єктивна інформація про події та факти щодо розшукуваної особи, з метою публікації щодо особи так званої «синьої картки», мета якої встановлення реального місцезнаходження особи, тобто стороною обвинувачення взагалі не були виконані початкові, первинні заходи, які б підтверджували реальний, а не формальний міжнародний розшук ОСОБА_6 .

Суд вважає, що факт перебування підозрюваного (обвинуваченого) в міжнародному розшуку повинен бути підтвердженим саме відповідними відомостями, серед яких названо довідку, витяг із бази даних Інтерполу тощо.

Така позиція суду цілком співпадає з позицією, викладеною у абз. 7 п. 6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511?550/0/4?13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, зокрема й у тому, у якому обвинувачується ОСОБА_6 може здійснюватися за наявності певних умов, а саме у відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або у відношенні особи, яка оголошена в міжнародний розшук. Таким чином, законодавцем встановлені виключні підстави для прийняття судом процесуального рішення про здійснення спеціального судового провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, даних про перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України чи на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, органом досудового не встановлено.

За викладених обставин, суд вважає неможливим здійснювати спеціальний судовий розгляд даного кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , тому суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 до розгляду при викладених умовах, не відповідає вимогам процесуального закону, а ухвалений у цьому кримінальному провадженні вирок, внаслідок істотного порушення КПК України, зокрема з підстав, передбачених п.3 ч.2 ст. 412 КПК України, у випадку його оскарження, безсумнівно буде підлягати скасуванню.

Разом із цим, з урахуванням наданих документів, у зв`язку із неможливістю встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , суд вважає, відповідно до положень п.1 ст. 335 КПК України, обвинувачений повинен бути оголошений у розшук, а кримінальне провадження відносно нього підлягає зупиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України - відмовити.

Обвинуваченого ОСОБА_5 - оголосити у розшук.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 зупинити до розшуку обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_10