Провадження №1-кп/522/3187/25
У Х В А Л А

Іменем України

18.12.2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження №0001037, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 , ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

суд -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку 29.05.2007 року набула права керування транспортними засобами та отримала посвідчення водія НОМЕР_1 з категорією «В», 29.07.2025 року, о 19 год., 40 хв., керуючи власним технічно справним автомобілем «ТOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювала рух у денний час доби, ясну погоду, умовах необмеженої видимості, по асфальтованому сухому, дорожньому покриттю вулиці Канатна в Приморському районі міста Одеси, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.5. (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху), зі сторони вулиці Троїцька у напрямку Сабанського провулку, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю 29...31 км/год.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Єврейська і організованого через проїзну частину вулиці Канатна, в районі будинку №30, нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», водійка ОСОБА_3 вкрай уважною не була, за дорожньою обстановкою постійно не стежила, хоча регулярно їздила цим маршрутом і знала, що вказана ділянка проїзної частини потребувала від водіїв особливої уваги, про що їх інформували відповідні дорожні знаки і розмітка.

Проте, під час руху, ОСОБА_3 відволіклась від керування транспортним засобом, а саме: перевела свій погляд з проїзної частини переду на лист-замовлення, що знаходився на передньому пасажирському сидінні її автомобіля, звіряючи адресу замовника, до якого вона доставляла замовлення, і, одночасно, телефонувала йому, таким чином, за зміною дорожньої обстановки не стежила, і своїми діями створила небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, чим проявила кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинна була і могла передбачити ці наслідки, якщо б діяла більш обачливо.

У той самий час, по тротуару непарного боку вулиці Канатна, зі сторони вулиці Троїцька у напрямку Сабанського провулку, рухались пішоходи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які, діючи у відповідності до вимог Правил дорожнього руху (ПДР), з метою перетину проїзної частини вулиці Канатна на протилежний бік, підійшли до цього пішохідного переходу, зупинились, і, перед виходом на дорогу, переконались, що транспортні засоби, які рухались по цій вулиці, знаходяться на достатній відстані від пішохідного переходу і не створюють загрози їхньому життю і здоров`ю.

Далі, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 вступили на проїзну частину вулиці Канатна і, по розмітці «зебра», почали її перетинати, рухаючись у темпі спокійного кроку, оскільки були упевнені, що, по-перше, вони мають перевагу в русі, бо знаходяться на пішохідному переході, а, по-друге, у денний час доби, при ясній погоді, в умовах необмеженої видимості і за відсутності жвавого руху транспорту, їх було добре видно іншим учасникам руху, які б могли своєчасно виявити пішоходів на пішохідному переході.

Разом з тим, водійка ОСОБА_3 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжила, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшила швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека.

Як наслідок, через неуважність і грубе нехтування вимогами ПДР, ОСОБА_3 позбавила себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки, оскільки не бачила моменту виходу пішоходів на проїзну частину, і допустила наїзд, без гальмування, у смузі свого напрямку руху, передньою частиною керованого автомобіля на цих пішоходів, які знаходились на пішохідному переході і рухались з правого боку ліворуч, за ходом руху автомобіля «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час якого відбулось закидання тіл ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на капот, переднє вітрове скло автомобіля, з наступним відкиданням і падінням їх на дорожнє покриття.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини діафізу правої ключиці зі зміщенням уламків, що не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день, і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водійки автомобіля «ТОУОTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 регламентувались вимогами пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. д); 18.1. «Правил дорожнього руху» України, належним виконанням яких вона мала гарантовану технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів.

Отже, водійка ОСОБА_3 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. д); 18.1. «Правил дорожнього руху», гарантовано мала технічну можливість запобігти ДТП і її фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням подій цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми необережним діями у формі злочинної недбалості водійка ОСОБА_3 грубо порушила вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. д); 18.1. «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

-п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9. Водіям забороняється:

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання»;

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

- чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Крім того, до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_5 про примирення з обвинуваченою ОСОБА_3 . Згідно поданої заяви потерпіла ОСОБА_5 не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, оскільки шкода, завдана їй кримінальним правопорушенням повністю відшкодована обвинуваченою та вони примирилися

Прокурор, з врахуванням відсутності претензій у потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченої у зв`язку з їх примиренням, не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки наявні всі передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Розглянувши клопотання обвинуваченої, заслухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, з врахуванням норм кримінально-процесуального закону України, суд приходить до наступного висновку:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України - є необережним нетяжким злочином.

Згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ст. ст. 44, 45, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 46 КК України є обов`язковим.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої її позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченій у провину, дійсно мало місце, вчинене нею, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самою обвинуваченою.

Потерпіла ОСОБА_5 подала суду заяву, що примирилася з обвинуваченою, не висуває до неї жодних матеріальних чи моральних претензій та просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням, не встановлено.

Таким чином, наявні умови та підстави, передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінальної провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Крім того, по даному кримінальному провадженню прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 43 489 гривень 82 копійок, в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 . Вказана сума 03.12.2025 року ОСОБА_3 добровільна сплачена.

За змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Поміж тим, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України й закриття кримінального провадження цивільний позов не підлягає вирішенню по суті, та може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 19 610 гривень 80 копійок сплачені ОСОБА_3 , згідно поданої квитанції 14.10.2025 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.08.2025 року на автомобіль «ТOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_3 , слід скасувати.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст 44, 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, 350, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, - задовольнити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження №0001037 від 30.07.2025 року на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.08.2025 року, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні на транспортний засіб: автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Речові докази: компакт - диск DVD+R, з логотип «h/p», номер диску: РАР634DD26185508 з відеофайлом - зберігати при матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_3 , - повернути за належністю ОСОБА_3 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Позовну заяву прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси, подану в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 43 489 гривень 82 копійок, - залишити без розгляду.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення, може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: