Справа № 539/6296/25
Провадження № 1-кп/539/441/2025
УХВАЛА

03.12.2025

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , при постановленні ухвали про застосуванні такого запобіжного заходу визначити заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. В обґрунтування клопотання послався на те, що обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначені ризики обгрунтовано не дають підстав застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого просив частково задовольнити клопотання прокурора, змінивши обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання, посилаючись на наступне. Прокурором не надано доказів існування ризиків, на які він вказує у клопотанні, цих ризиків на даний час не існує. Обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обвинувачений має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, у місті Лубни проживають його бабуся та дядько. Обвинувачений у зв`язку із воєнним станом не має права безперешкодного виїзду за кордон.

Обвинувачений підтримав зазначене його захисником. Зазначив, що його бабуся, з якою він проживав до затримання, має незадовільний стан здоров`я.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено що 06.09.2025 ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.11.2025, з визначенням розміру застави. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.12.2025, з визначенням розміру застави.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею була встановлена обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Судом також взято до уваги вагомість доказів, перелік яких наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Сукупність таких доказів переконує суд у обґрунтованості підозри.

Вирішуючи питання наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд виходить з наступного. Ухвалами слідчих суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.09.2025 та 28.10.2025 при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді триманні під вартою було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що на час розгляду цього клопотання встановлені раніше судом ризики: переховуватися від суду (з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (неодружений, не має неповнолітніх дітей, інших осіб, які перебувають на його утриманні, офіційно непрацевлашований)); незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані в ході судового розгляду; вчинення іншого кримінального правопорушення ( ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох умисних тяжких кримінальних правопорушень) не зменшилися і наразі продовжують існувати.

Разом з тим, суд вважає недоведеним на час розгляду цього клопотання існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку суду, вказаний ризик не може доводитися лише припущеннями, без наведення фактів стосовно поведінки обвинуваченого, яка дає підстави для тверджень про існування цього ризику.

Заперечуючи проти клопотання прокурора, захисник зауважив, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обвинувачений у зв`язку із воєнним станом не має права безперешкодного виїзду за кордон.

Суд вважає, що зазначене стороною захисту не спростовує існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час.

Також суд зазначає, що наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, бабусі та дядька, які проживають у місті Лубни, не свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та не є підставою для обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ці обставини не означають відсутності вищевказаних ризиків щодо поведінки обвинуваченого.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вирішити питання про розмір застави, яку обвинувачений зможе внести з метою звільнення з під-варти та яка буде достатньою для забезпечення його належної поведінки. Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його майнового та сімейного стану, з урахуванням вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому заставу у встановленому законом розмірі, а саме - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183,194, 197, 314-316, 369-372 КПК України, суд ПОСТАНОВИВ: Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме з 03.12.2025 по 31.01.2026 включно. Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена у національній грошовій одиниці як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та/або суд. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора, суду; - повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; - утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні. Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави. У разі невиконання вищеперелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, обвинуваченим з моменту вручення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, а також направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23». Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05.12.2025 о 12 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1