Справа № 191/4774/25
Провадження № 1-кп/191/448/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000770 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Парне Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має неповну середню освіту, офіційно не працює, незаміжня, має на утриманні двох дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Після смерті клієнта ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_4 проживала однією сім`єю але не перебувала в шлюбі, у останньої залишився доступ до WEB-бaнкiнгy «Приват24», який встановлений на мобільному телефоні, котрий належав померлому ОСОБА_6 , та достовірно знаючи, що на банківському рахунку «Універсальний» № НОМЕР_1 , є кредитний ліміт на суму 36000 гривень, у ОСОБА_4 виник єдиний прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаним грошовими коштами, шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

У подальшому 06.12.2024 р. приблизно о 13 годин 20 хвилин ОСОБА_4 реалізуючи свій єдиний прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою мобільного телефону померлого ОСОБА_6 , з використанням номера мобільного абонента НОМЕР_2 , здійснила вхід до програмного комплексу «Приват 24» та від імені померлого клієнта банку ОСОБА_6 , здійснила розрахунок за спожитий газ, о/р НОМЕР_3 у сумі 1729 гривень 84 копійки, які належать АТ КБ «Приват Банк», таким чином ввела в оману автоматизовану систему Банку та заволоділа його коштами.

Далі 16.12.2024 р. приблизно о 16 годин 30 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за допомогою мобільного телефону померлого ОСОБА_6 , з використанням номера мобільного абонента НОМЕР_2 , здійснила вхід до WEB-бaнкiнгy «Приват24», та від імені померлого клієнта банку ОСОБА_6 , з банківського рахунку «Універсальний» № НОМЕР_1 перерахувала грошові кошти у сумі 20 050 гривень на банківський рахунок «Для виплат» № НОМЕР_4 , котрі о 16 годині 38 хвилин здійснила зняття готівки у банкоматі CADN6892 за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Миру,26а, які належать АТ КБ «Приват Банк».

Також 21.12.2024 р. приблизно о 10 годин 50 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за допомогою мобільного телефону померлого ОСОБА_6 , з використанням номера мобільного абонента НОМЕР_2 , здійснила вхід до WEB-банкінгу «Приват24», та від імені померлого клієнта банку ОСОБА_6 , з банківського рахунку «Універсальний» № НОМЕР_1 перерахувала грошові кошти у сумі 13 050 гривень на банківський рахунок «Для виплат» № НОМЕР_4 , котрі о 10 годині 58 хвилин здійснила зняття готівки у банкоматі CADN6892 за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 26а, які належать АТ КБ «Приват Банк».

Тим самим, ОСОБА_4 ввела в оману автоматизовану систему АТ КБ «Приват Банк» і видала себе за померлого клієнта банку ОСОБА_6 , заволодівши грошовими коштам АТ КБ «Приват Банк» у загальній сумі 34 829, 84 гривень, якими розпорядилася на власний розсуд.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, зазначив, що кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, а винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, є доведеною.

Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та з урахуванням наявності пом`якшуючих обставин, призначити мінімальне покарання та звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на неї обов`язки, згідно зі ст.76 КК України.

Позиція сторони захисту

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.185 КК України, повністю визнала себе винною, щиро розкаялася та пояснила, що вона вже не пам`ятає точної дати, але після смерті співмешканця ОСОБА_6 у листопаді 2024 року вона опинилась з дітьми у дуже скрутному матеріальному становищі. Грошей не вистачало, тому вона переказала кошти з картки «Універсальна», що належала померлому, на його ж картку для виплат і в подальшому заплатила за газ та витратила на продукти харчування. Переказувала кошти з картки на картку через «Приват24» з телефону співмешканця, так як картка «Універсальна» була поламана. Знімала кошти у банкоматі по вул.Миру,26 в м.Синельникове. Усвідомила, що неправильно зробила та більше так не зробить. Розкаялась та повністю відшкодувала збитки.

Захисник зазначила, що кваліфікація діяння за ч.4 ст.190 КК України ними не оспорюється, обвинувачена повністю визнає вину, щиро розкаюється, відшкодувала матеріальні збитки у повному обсязі, позитивно характеризується, тому просила призначити їй мінімальне покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Позиція потерпілого

Представник потерпілого ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та досліджені судом докази

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, щодо витрат на проведення експертизи та речових доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 , що виразились у вчинені заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікує за ч.4 ст.190 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Призначення покарання

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, допитавши обвинувачену та частково дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання обвинуваченої дані нею безпосередньо у судовому засіданні є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та ніким не оспорюються, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у шахрайстві, вчиненому шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винної, яка раніше не судима, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин і добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд не встановив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відношення винної до скоєного, думку учасників судового розгляду щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, яке буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме таке покарання буде мати для неї достатню превентивну роль.

Однак, з урахуванням особи обвинуваченої та позиції прокурора щодо призначення покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою і вважає за доцільне застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

За переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом

У даному кримінальному провадженні відстуні документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відносно ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід і підстав для його обрання суд не вбачає.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.

Речові докази відсутні у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов було заявлено представником потерпілого, який згодом подав заяву про відмову від позову у кримінальному провадженні у зв`язку з повним відшкодуванням завданих збитків, і ця відмова була прийнята судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю один рік, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1