Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/3911/25

Провадження № 11-сс/4815/318/25

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000590 від 04.09.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.408, ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, з врахуванням виправленої описки, до 11 грудня 2025 року.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 15 жовтня 2025 року та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зазначає, що підозрюваний не визнає обізнаності щодо того, за що саме передавалися кошти, оскільки його попросив товариш отримати гроші від жінки у відповідному населеному пункті і привезти їх у м. Рівне, тобто вважає, що ОСОБА_6 фактично використали для протиправної діяльності без його відома. Вказує, що ризики, заявлені прокурором, нічим не підтверджені та ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки підозрюваний не має наміру ухилятися від суду і може виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки без застосування такого заходу. Наголошує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, є кандидатом у майстри спорту України з бойового самбо, має на утриманні батька, який є особою з інвалідністю ІІ групи, визнає обставини, за яких його було затримано та співпрацює зі слідством, тому обраний запобіжний захід є надто суворим та може бути змінений на більш м`який.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно з п.п.3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 , залучивши до своєї протиправної діяльності свого знайомого ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, вимагали від громадянки ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 4000 доларів США та 19.09.2025 року, перебуваючи в центрі смт. Клевань, Рівненського району Рівненської області, отримали від останньої частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за здійснення ними впливу на посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо сприяння у незаконному вивезенні курсанта 5 роти 3 батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 13.10.2025 року було вивезено за межі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 навчальний центр підготовки ЗСУ) з метою вчинення дезертирства та припинення виконання обов`язків військової служби.

14.10.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколом затримання підозрюваного від 13.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.10.2025 року; протоколом обшуку; допитом свідка ОСОБА_10 від 05.09.2025 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також слідчим суддею враховано те, що в разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з конфіскацією майна, що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик втечі лише збільшується. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеним є й ризик незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний зможе впливати на них шляхом домовленостей чи погроз, зокрема на свідка ОСОБА_11 , який на даний час продовжує службу у відомій підозрюваному військовій частині;

Крім того колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки слідчими органами вживаються заходи для встановлення всіх обставин вчинення інкримінованого злочину, встановлення та вилучення речей, які можуть мати значення речових доказів.

Посилання захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, батька з інвалідністю ІІ групи, є кандидатом у майстри спорту, враховуючи характер кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та обставини його вчинення, зокрема пов`язані з метою підриву обороноздатності Збройних сил України шляхом зниження можливості функціонування підрозділу військової частини під час дії воєнного стану, не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

З огляду на викладене, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000590 від 04.09.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.408, ч.3 ст.369-2 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3