У Х В А Л А

09 грудня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

представник скаржника звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 3 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №0000953 від 13 травня 2025 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 звернулась із клопотанням в кримінальному провадженні №№0000953 від 13 травня 2025 року про визнання потерпілою. Проте, слідчим було повторно винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання у зв`язку із відсутністю висновку експертизи. Вважає, що оскаржувана постанова є немотивованою, містить загальні формулювання, поставлені скаржником питання не відображені у постанові. Окрім цього, постанова є аналогічною до раніше скасованої слідчим суддею.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, надав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника потерпілого, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КК України).

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 звернулась із клопотанням в кримінальному провадженні №№0000953 від 13 травня 2025 року про визнання її потерпілою.

Постановою слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 3 листопада 2025 року відмовлено ОСОБА_4 в визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000953 від 13 травня 2025 року.

Оскаржувану постанову слідчий мотивує тим, що у кримінальному провадженні станом на момент надходження заяви ОСОБА_4 висновок про проведення посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи в органу досудового розслідування відсутній.

Відповідно до ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка згідно положень ч. 2 ст. 9 КПК України полягає в обов`язку прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Згідно з п. 4 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що слідчим не надано оцінки доводам заявника щодо заподіяння шкоди, а посилання на відсутність «висновку про проведення посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи» є безпідставним в аспекті ч.1 ст. 55 КПК України на даному етапі слідства, а тому за таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скарги задоволити.

Скасувати постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 3 листопада 2025 року про відмову в визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000953 від 13 травня 2025 року та зобов`язати уповноваженого на розслідування слідчого повторно розглянути заяву про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000953 від 13 травня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15 грудня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_6