Справа № 541/251/26
Провадження № 1-кс/541/88/2026
У Х В А Л А

іменем України

29 січня 2026 року місто Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргород клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000072 від 26.01.2026, -

В с т а н о в и в:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000072 від 26.01.2026, а саме, просила накласти арешт на: автомобіль Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , від 20.10.2021, виданого центром 5344, є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 в клопотанні просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 надав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити в його відсутність, не заперечував проти задоволення клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя розглядає клопотання без участі сторін, відповідно до вимог ч. 1 ст. 286 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий судддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 від 26.01.2026року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 січня 2026 року, близько 12 години 30 хвилин, водій автомобіля марки Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Гоголя в напрямку перехрестя вул. Котляревського - Гурамішвілі, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході. У наслідок наїзду ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою правої гомілки та носу.

В той же день, проводився огляд та вилученя автомобіля Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому направлені на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться в с. Білики по вул. Центральній 52, Миргородського району, Полтавської області.

26 січня 2026 року, вищевказаний транспортний засіб, визнаний речовим доказом та визначено місце зберігання речового доказу, майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться в с. Білики по вул. Центральній 52, Миргородського району, Полтавської області

Власником автомобіля Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , від 20.10.2021, виданого центром 5344, є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 .

Під час проведення досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений в ході огляду місця події, автомобіль, оскільки він має суттєве значення, для розслідування злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

По вилученому транспортному засобу необхідно проводити ряд слідчих дій та судових експертиз, (технічного стану транспортного засобу, трасо логічну), та проводити слідчі експерименти.

Речовий доказ має суттєве значення для встановлення важливих обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, оскільки транспортний засіб може бути використаний як доказ, без яких неможливо в повному обсязі, встановити всі обставини кримінального правопорушення.

Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, судових експертиз, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до п. 2 ч. 2, п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З урахуванням наведеного, є підстави вважати, що автомобіль марки Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, так як за участі даного транспортного засобу відбулася дорожньо-транспортна пригода, для з`ясуваня всіх обставин ДТП необхідно провести ряд експертиз, тому клопотання підлягає задоволенню.

За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбачено КПК України, не суперечить змісту ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах - розгляд кримінального провадження.

Одночасно суд роз`яснює власнику майна, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України , арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000072 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на володіння, користування та розпорядження власниками на наступне майно: автомобіль Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , від 20.10.2021, виданого центром 5344, є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК за клопотанням власника або володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

СуддяОСОБА_1