У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 жовтня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі слідчої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду с-ща Магдалинівка клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000193 від 04 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2025 року слідчий СВ Відділення поліції № 1 Самарівського районного ВП Головного управління поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06.10.2025 ОСОБА_6 було письмово повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

05.10.2025 о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 отримав копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання 06.10.2025 о 13 годині 10 хвилині, підтвердженням вручення є: розписка на клопотанні.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у житловому будинку, що належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої.

Близько 14:00 того ж дня ОСОБА_9 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, сів на порозі міжкімнатних дверей, де мав намір відпочити.

У цей час неповнолітня ОСОБА_11 , яка є донькою ОСОБА_8 , попрохала ОСОБА_6 допомогти підняти ОСОБА_9 , оскільки не могла пройти до іншої кімнати. У відповідь ОСОБА_9 почав ображати її нецензурною лайкою.

Тоді ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 , який сидів на сідницях, та, стоячи навпроти нього, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс невстановлену кількість ударів коліном у голову потерпілого.

Після цього неповнолітня ОСОБА_11 заспокоїла ОСОБА_6 та відвела його до іншої кімнати.

Через деякий час ОСОБА_9 повернувся до кухні, де знову сів за стіл та продовжив вживати алкогольні напої.

Близько 16:00 того ж дня ОСОБА_9 почав поводитися зухвало та нецензурно ображав присутніх. У відповідь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 схопили його за одяг і виштовхали на подвір`я, де посадили на землю.

У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 наніс не менше трьох ударів правою ногою в область грудної клітки потерпілого, після чого повернувся до будинку.

Близько 16:40 того ж дня ОСОБА_9 зайшов до будинку, зокрема до кухні, де у присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_6 справив природну потребу біля кухонного столу.

У цей момент у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник спільний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, вчинений групою осіб.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 , діючи спільно з іншою особою, усвідомлюючи та бажаючи настання тяжких наслідків, наніс удари кулаками обох рук у голову ОСОБА_9 . Внаслідок цього потерпілий упав на підлогу обличчям догори. Після падіння ОСОБА_7 продовжив наносити удари в область голови не менше десяти.

У цей момент неповнолітня ОСОБА_11 відтягнула ОСОБА_7 з метою припинення його протиправних дій.

Одночасно ОСОБА_6 , який перебував поруч, наніс близько чотирьох ударів ногою в обличчя потерпілого, який лежав на підлозі обличчям догори.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді політравми, поєднаної закритої непроникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеня, гострої субдуральної гематоми зліва, геморагічного забою лівої скроневої частки з формуванням внутрішньомозкової гематоми з проривом у шлуночкову систему, внутрішньошлуночкового крововиливу, дислокаційного синдрому у стадії декомпенсації, закритої травми грудної клітки, лівобічного пневмотораксу, закритої тупої травми живота.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

У ході досудового розслідування 06.10.2025 ОСОБА_6 було письмово повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, довідкою про наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами містять відомості як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від 7 до 10 років. Усвідомлюючи невідворотність покарання, він може вдатися до активних дій для уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_7 не має офіційного джерела доходу, що дозволяє йому легко змінювати місце перебування без відома органів досудового розслідування. Крім того, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що зменшує його прив`язаність до місця проживання та підвищує ризик втечі за межі регіону чи навіть держави;

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 має дружні стосунки із свідками, які можуть бути допитані як свідки у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи, що зазначені особи перебувають з ним у безпосередніх родинних відносинах, підозрюваний може впливати на їхні показання шляхом особистих контактів, умовлянь або погроз, з метою спотворення фактичних обставин справи. Додатково слід враховувати, що не всі свідки встановлені та допитані, що створює ризик їхнього подальшого незаконного впливу;

Крім того, застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав, наведених у клопотанні, та просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання, а також документи надані стороною обвинувачення та захисту, які містяться у матеріалах справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбаченні частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Відділення поліції № 1 Самарівського районного ВП Головного управління поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193 від 04.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У рамках зазначеного кримінального провадження 06.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виключною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час вирішення питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що в матеріалах клопотання є достатньо фактів та інформації для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, довідкою про наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами містять відомості як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії», факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28.10.1994), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отже, стороною обвинувачення доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до висновку, що у розумінні вимог ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий обґрунтовували ризик:

1) Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя враховує, що у судовому засіданні прокурором доведено, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Так, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, він дійсно може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує у разі визнання винуватим.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

3) Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що на даний час досудове розслідування триває, не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій, тому є підстави стверджувати, що існують ризики незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з якими підозрюваний перебуває у дружніх стосунках.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України відповідно до ч. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Під час розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 не одружений, офіційно не працевлаштований, має місце проживання. Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, у зв`язку з чим до нього відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, його стану здоров`я, віку, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам, та є необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою слід обраховувати з моменту фактичного затримання згідно протоколу затримання підозрюваного від 05.10.2025, а саме: з 05.10.2025.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1)щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2)щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3)щодо особи, стосовно якої у цьому проводженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4)щодо злочину, передбаченого ст. 255-2553 Кримінального кодексу України;

5)щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Дана норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому суд повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу обвинуваченого.

У зв`язку з цим, суд, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ті обставини, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 , пов`язаний із застосуванням насильства, та ту обставину, що обвинувачений офіційно не працює, не має постійних джерел доходів, отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що на даний час визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, із врахуванням вимог ст. 183 КПК України та враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, врахувавши особу обвинуваченого та враховуючи, що підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість інкримінованого злочину, суд в межах своїх дискреційних повноважень, не вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 заставу, що в повній мірі узгоджується із вимогами ст. 183 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженню № 0000193 від 04 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів, а саме: з 05.10.2025 до 03.12.2025 без визначення розміру застави.

Термін початку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту фактичного затримання 05 жовтня 2025 року

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала втрачає силу 03.12.2025, якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)»

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1