В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла кримінальне провадження № 0000234 від 22 квітня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклея Смілянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, тимчасово непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 2017 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 22.04.2025 близько 10 год. 55 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21081» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, по вул. Незалежності у напрямку від вул. Семена Палія до вул. Заводська у порушення вимог пунктів 10.1, 10.4, 11.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, виконуючи маневр повороту ліворуч на парковку магазину «М`ясокрай», який розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Незалежності, буд. 75-Б, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, перед виконанням маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним, не дав дорогу транспортному засобу автомобілю марки «Фіат Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та який рухався в зустрічному напрямку і під час проїзду мав перевагу в русі, у результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 відповідно до висновку експерта № 05-6-02/128 від 27.05.2025 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалася переломами кісток скелету і ушкодженнями внутрішніх органів із кровотечею та малокровністю внутрішніх органів із набряком-набубнявінням мозкової речовини, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в приміщенні лікувального закладу.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.4 Правил дорожнього руху передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Згідно із п. 11.4 Правил дорожнього руху на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Так, відповідно до висновку експерта № СТ/214Е-25 від 30.07.2025 у діях водія ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4, 11.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру не мав.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

ОСОБА_6 22.04.2025 близько 10 год. 55 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Фіат Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, по вул. Незалежності у напрямку від вул. Заводська до вул. Семена Палія у порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, допускаючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, не маючи будь-яких перешкод технічного та фізичного характеру, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 .

У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 відповідно до висновку експерта № 05-6-02/128 від 27.05.2025 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалася переломами кісток скелету і ушкодженнями внутрішніх органів із кровотечею та малокровністю внутрішніх органів із набряком-набубнявінням мозкової речовини, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в приміщенні лікувального закладу.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше

50 км/год.

Згідно висновку експерта № СТ/214Е-25 від 30.07.2025 у діях водія

ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру не мав.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 22.04.2025 близько 10 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21081» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, по вул. Незалежності у напрямку від вул. Семена Палія до вул. Заводська, виконуючи маневр повороту ліворуч на парковку магазину «М`ясокрай», не переконався, що це буде безпечним, не дав дорогу транспортному засобу автомобілю марки «Фіат Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та який рухався в зустрічному у результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів та загинула його дружина. Щиро шкодує про те, що сталось.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 22.04.2025 близько 10 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки «Фіат Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, по вул. Незалежності у напрямку від вул. Заводська до вул. Семена Палія допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Щиро шкодує про те, що сталось, збитки потерпілій стороні відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_4 очевидцем подій не була, в судовому засіданні, просила обвинувачених суворо не карати, звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є пенсіонером, вдівцем, позитивно характеризується за місцем проживання та бувшої роботи, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, не судимий , вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_5 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньої транспортної пригоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативною, тобто, законодавець дає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, призначати чи непризначати додаткове покарання.

Суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку є доцільним, враховуючи тяжкі наслідки.

Тому суд, зважаючи на всі вищевикладені обставини, вважає за можливе призначати обвинуваченому ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є одруженим, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 2017 року народження, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, не судимий , вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_6 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньої транспортної пригоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданих збитків, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативною, тобто, законодавець дає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, призначати чи непризначати додаткове покарання.

Суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку є доцільним, враховуючи тяжкі наслідки.

Тому суд, зважаючи на всі вищевикладені обставини, вважає за можливе призначати обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинувачених на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 30849,68 грн. 64 коп. солідарно за проведення судових експертиз по кримінальному провадженню.

Потерпілою ОСОБА_4 , після проведення підготовчого судового засідання подано цивільний позов до відповідача обвинуваченого ОСОБА_6 , про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 56993,9 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

В силу ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Стороні захисту вказані докази відкриті, копію позову із додатками вручено, щодо прийняття й розгляду цивільного позову учасники судового провадження не заперечували.

26.12.2025 року потерпіла ОСОБА_4 звернулась до суду з письмовою заявою в якій повідомляла про відшкодування їй ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 50000 грн., та матеріальної шкоди в сумі 28500 грн., як наслідок просила стягнути з ОСОБА_6 залишок невідшкодованої матеріальної шкоду в сумі 28493 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 не визнав, зазначив, що моральну шкоду він відшкодував у повному обсязі, а матеріальні збитки відшкодував у розмірі половини від заявлених, оскільки матеріальна шкода спричинена не лише ним, а й іншим обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи цивільний позов, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно з якими цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За ч. 2 цієї ж статті передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

При цьому попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку (постанова ВП ВС від 11.12.2019 в справі №465/4287/15).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, зазначити якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Так, особами, відповідальними за завдану матеріальну шкоду, в рамках кримінального провадження, є обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Загальний розмір матеріальної шкоди становить 56993,9 грн. При цьому обвинуваченим ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження було відшкодовано половину спричиненої матеріальної шкоди та повністю відшкодовано моральну шкоду. Водночас, потерпіла ОСОБА_4 звернулась із позовом лише до одного обвинуваченого ОСОБА_6 та не заявляла позову до другого обвинуваченого ОСОБА_5 . Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відтак суд позбавлений можливості надати оцінку обґрунтованості позовних вимог та визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, враховуючи, що обидва обвинувачені відповідальні за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП та мають нести солідарну відповідальність перед потерпілою.

Таким чином, в задоволенні позову потерпілої ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_6 залишку матеріальної шкоди в розмірі 28493,9 грн. слід відмовити.

В ході досудового розслідування в кримінальному провадженні, згідно ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2025 року по справі № 703/2345/25 накладено арешт на: автомобіль «ВАЗ 21081» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , належить ОСОБА_10 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Користувачем автомобіля «ВАЗ 21081» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль «Fiat Scudo» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_11 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Користувачем автомобіля «FiatScudo» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність скасування накладеного арешту ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2025, оскільки на даний час підстави, які потягли за собою накладення арешту на майно, відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати його:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними

засобами обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати його:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними

засобами обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирати.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 28493,90 грн відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави, 30849,68 (тридцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. (шістдесят вісім) коп. витрат на залучення експерта та проведення судових експертиз по кримінальному провадженню.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2025 року по справі № 703/2345/25 на: автомобіль «ВАЗ 21081» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , належить ОСОБА_10 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Користувачем автомобіля «ВАЗ 21081» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль «Fiat Scudo» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_11 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Користувачем автомобіля «FiatScudo» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази Автомобіль «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває на зберіганні на території спеціалізованого майданчика тримання транспортних засобів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Перемоги, 13 повернути користувачу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , або власнику.

Автомобіль «Фіат Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває на зберіганні на території спеціалізованого майданчика тримання транспортних засобів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Перемоги, 13 повернути користувачу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , або власнику.

CD-диск, на якому збережено відеозапис моменту ДТП 22.04.2025 з камери відеонагляду магазину «М`ясокрай», що за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Незалежності, 75-Б, який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1