Справа № 507/2382/25
Провадження № 1-кп/507/101/2025
Номер рядка звіту 364
В И Р О К
05.12.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
про обвинувачення у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,
ОСОБА_3 , був засуджений вироком Любашівського районного суду Одеської області від 08.07.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України до покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти ) годин громадських робіт. 27 серпня 2025 року поставлений на облік у Подільському районному секторі №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області для відбування призначеного йому судом покарання та 07 жовтня 2025 року, засудженому ОСОБА_3 під підпис роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, обов`язки засудженого, передбачені ст. 37 КВК України та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 389 КК України. Окрім того, 09 жовтня 2025 року, ОСОБА_3 , ознайомлено з направленням про відбування призначеного судом покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт, згідно з яким він мав приступити до відбування покарання з 14 жовтня 2025 року.
Будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт й письмово попередженим про кримінальну відповідальність, ОСОБА_3 , умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, у період з 14 жовтня 2025 року по 27 жовтня 2025 року, без поважних причин, жодного разу не з`явився для виконання покарання у виді громадських робіт.
Надалі, 27 жовтня 2025 року, ОСОБА_3 , викликано до Подільського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, де його повторно попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, та видано нове направлення з вимогою приступити до відбування призначеного судом покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт з 30 жовтня 2025 року, однак не реагуючи на повторне попередження з 30 жовтня 2025 року до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи двічі належним чином ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання й письмово попередженим про кримінальну відповідальність, умисно з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, у період з 14 жовтня 2025 року по теперішній час, без поважних причин, жодного разу не з`явився для виконання покарання у виді громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Частинами 2,3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 , зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчинені кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали обвинувального акту та зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, раніше судимий, має постійне місце проживання на території України, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, на обліку в лікарня-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, також суд враховує пом`якшуючу вину обставину та відсутність обтяжуючих обставин. Так, обставиною що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд згідно ст.66 КК України визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , пом`якшуючих вину обставин, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , можливо призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції інкримінуємої статті КК України.
Обмежень для призначення даного виду покарання судом не встановлено. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 ,, та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але доповного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення,суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.
Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 , за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 08.07.2025 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та йому призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Так, невідбуте ОСОБА_3 , покарання за попереднім вироком становить 150 годин громадських робіт.
Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_3 , вчинив після постановлення вказаного вироку, але до повного відбуття призначеного вироком покарання.
За цих обставин, остаточне покарання ОСОБА_3 , має бути обрано за правилами ч. 1 ст.71 України за сукупністю вироків.
При складанні покарань у порядку ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, у відповідності до вимогст.71,72КК України,суд вважає за необхідне до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 08.07.2025 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді 2 (двох) років 10 днів пробаційного нагляду. При цьому, суд вважає за необхідне та достатнє покласти на ОСОБА_3 , обов`язки, передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України.
Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , не має.
Речові докази відсутні, арешт по кримінальному провадженню не накладався.
Керуючись ст. ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років пробаційного нагляду.
Відповідно до ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:
1 ) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 08.07.2025 року і за сукупністю вироків з урахуванням ст.72 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 10 днів пробаційного нагляду.
Відповідно до ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:
1 ) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду області через Любашівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1