У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

Справа № 936/1674/25

Провадження № 1-кс/936/288/2025

02.12.2025 селище Воловець

Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000196 від 28.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області про накладення арешту на майно, а саме: на мобільний телефон Sigma; мобільний телефон Motorola g05; імітаційні кошти купюрами 100 $ у кількості 70 штук (на загальну суму 7000 доларів США); рацію Baofeng, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що 27.10.2025 до чергової частини відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ними отримано інформацію, що громадянин України « ОСОБА_5 », спільно із іншими невстановленими особами, організували стійкий канал незаконного переправлення осіб громадян України (чоловіків призовного віку) через Державний кордон України із Закарпатської області до країн Європейського Союзу, поза встановленими пунктами пропуску, з метою отримання прибутку. 30.11.2025 в 09:50 год поліцейськими відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, спільно із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході контролю за вчиненням злочину в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000196 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України в урочищі Борщевиця, що в межах села Богдан, Рахівського району, Закарпатської області, в порядку статті 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , який за грошову винагороду повинен був поза встановленими пунктами пропуску переправити через державний кордон України особу призовного віку залучену до конфіденційного співробітництва. У ході огляду місця події за адресою Рахівський район, село Богдан, гора Борщевиця в затриманого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його письмової згоди вилучено наступні предмети: мобільний телефон Sigma, мобільний телефон Motorola g05, імітаційні кошти купюрами 100 $ у кількості 70 шт, (на загальну суму 7000 доларів США), рацію Baofeng, які використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 ККУ. 30.11.2025 постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 наступні предмети: мобільний телефон Sigma, мобільний телефон Motorola g05, імітаційні кошти купюрами 100 $ у кількості 70 шт, (на загальну суму 7000 доларів США), рацію Baofeng, які використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 ККУ, які належать ОСОБА_4 визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Слідчий та захисник ОСОБА_6 на розгляд клопотання не з`явилися, подали до суду заяви в яких зазначили, що просить розглянути клопотання без їх участі.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши клопотання, матеріали, додані до нього, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається реєстрація кримінального провадження №0000196 від 28.10.2025, за ознаками ч.3 ст.332 КК України, у рамках якого розглядається вказане клопотання.

У ході огляду місця події за адресою Рахівський район, село Богдан, гора Борщевиця в затриманого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його письмової згоди вилучено наступні предмети: мобільний телефон Sigma, мобільний телефон Motorola g05, імітаційні кошти купюрами 100 $ у кількості 70 шт, (на загальну суму 7000 доларів США), рацію Baofeng, які використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 ККУ.

30.11.2025 постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 наступні предмети: мобільний телефон Sigma, мобільний телефон Motorola g05, імітаційні кошти купюрами 100 $ у кількості 70 шт, (на загальну суму 7000 доларів США), рацію Baofeng, які використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 ККУ, які належать ОСОБА_4 було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Вказане майно, згідно з вимогами ст. 167 КПК України, значиться як тимчасово вилучене.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Так, у даному випадку клопотання містить виклад обставин з відповідним доказовим підтвердження того, що вилучене майно, яке за твердженням слідчого належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку у випадку арешту майна з метою конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Тож, тимчасово вилучене 30.11.2025 вході огляду майно, яке на думку слідчого судді відповідає критеріям ст. 98 КПК України, підлягає вилученню незалежно від приналежності його підозрюваному та (або) іншій особі.

Накладення арешту на майно необхідно в зв`язку з призначенням судових експертиз та збереження речових доказів, оскільки не накладення арешту на майно унеможливить проведення експертом відповідної експертизи та може призвести до знищення чи перетворення майна, у разі його повернення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали клопотання переконливо свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, та в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, у клопотанні слідчого зазначені достатні на даній стадії кримінального провадження підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин в даному кримінальному провадженні, то вважаю обґрунтованими покликання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, а тому заявлене клопотання підлягає до задоволення.

При цьому, слід звернути увагу на вимоги ч.1 ст.174 КПК України, згідно яких підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Керуючись ст.ст.170-172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000196 від 28.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на мобільний телефон Sigma; мобільний телефон Motorola g05; імітаційні кошти купюрами 100 $ у кількості 70 штук (на загальну суму 7000 доларів США); рацію Baofeng, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Заборонити на термін накладення арешту будь-яким фізичним чи юридичним особам використання вищевказаним майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1