Справа № 370/2557/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3749/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника на вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Феневичі Іванківського району Київської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, тимчасово непрацюючий, офіційно неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.129 КК України до 1 року обмеження волі. Також вирок Макарівського районного суду Київської області від 30.04.2024 за ч.1ст. 263 КК України щодо ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 14.09.2023, близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_7 з метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, направленого на погрозу вбивством, перебуваючи в своїй кімнаті дістав з-під дивану гранату Ф- 1, яку він раніше знайшов і заховав, та тримаючи її в руці записав у месенджері «Вайбер» відеоповідомлення, фіксуючи себе і демонструючи гранату, при цьому стверджуючи, що в нього в руках справжня граната Ф-1. Надіславши дане відеоповідомлення неповнолітній дочці своєї співмешканки ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , ОСОБА_7 одразу їй зателефонував і в телефонній розмові повідомив, що якщо ОСОБА_9 цього ж дня не повернеться до нього, то він кине предмет, який тримає в руці, маючи на увазі гранату Ф-1, вночі їм до будинку, цим самим фактично погрожуючи останній здійсненням фізичної розправи над нею та її родичами, тобто погрожуючи вбивством. Зважаючи на агресивний настрій ОСОБА_7 , демонстрацію ним гранати, а також те, що ОСОБА_9 за кілька годин до цього розповіла ОСОБА_10 , що цього дня особисто бачила гранату вдома у ОСОБА_7 , ОСОБА_10 вищевказані погрози вбивством сприйняла як реальні та побоювалася їх здійснення, у зв`язку з чим розповіла про них ОСОБА_9 , своїй бабі ОСОБА_11 та своєму діду ОСОБА_12 , які також розцінили погрозу вбивством як реальну та маючи реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, ОСОБА_10 повідомила про дану подію до поліції.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок змінити в частині пом`якшення призначеного покарання за вчинений кримінальний проступок, призначивши йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком 1 рік у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 129 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги факт щирого каяття ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду справи, просив вибачення у потерпілих, при цьому потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 його пробачили, а ОСОБА_12 та ОСОБА_11 будь-яких вибачень не приймали, адже мають особисту тривалу неприязнь до обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що останній проживає з їх донькою ОСОБА_9 .

Вказує, що судом не було враховано, що вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, нерозривно пов`язані між собою, адже вчинення одного злочину, відразу потягло викриття іншого.

Також вказує, що судом не було взято до уваги, що станом на день винесення вироку за ч.1 ст. 129 КК України, ОСОБА_7 вже 9 місяців відбував покарання у вигляді іспитового строку, призначеного за вироком Макарівського районного суду від 30.04.2024 року за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України, при цьому добросовісно виконував покладені на нього обов`язки, яких жодного разу не порушив, приводів до правоохоронних органів жодного разу не мав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 129 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі є занадто суворим, заслуговують на увагу.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч. 1 ст. 129 КК України передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до кримінальних проступків, визнав вину, з потерпілою та її донькою примирився, на момент вчинення кримінального правопорушення , всупереч висновку суду першої інстанції , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання не встановлено, обставинами що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Висновки суду про відсутність обставини, яка пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття ОСОБА_7 на матеріалах справи не ґрунтуються.

Щире каяття засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини, характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого правопорушення, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалася та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 у суді першої інстанції повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, правдиво підтвердив обставини його вчинення, внаслідок чого кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та надав належний критичний осуд своїй кримінально-протиправній поведінці, з потерпілою примирився, тобто, є наявний факт щирого каяття.

Отже, за викладених вище конкретних обставин даного кримінального провадження посилання суду першої інстанції на те, що у діях/висловлюваннях ОСОБА_7 відсутнє щире каяття, є помилковим.

Ті відомості, що ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення у формі кримінального проступку був не судимим, щиро розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілих, обставини події, які характеризуються вчиненням погрози вбивством не безпосередньо , а шляхом направлення відеоповідомлення через месенджер «Вайбер» та висловлення такої погрози за допомогою телефонної розмови свідчать про те, що призначене обвинуваченому покарання у виді одного року обмеження волі, хоча і призначене у межах санкції ч.1 ст.129 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Вказане, на думку колегії суддів, дає підстави пом`якшити обвинуваченому покарання до пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги захисника підлягають задоволенню, а вирок суду - зміні у частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 шляхом його пом`якшення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання і вважати його засудженим за ч.1 ст.129 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі ч.2 ст.59-1 покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 30.04.2024 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: