У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2025 Справа №607/14717/25 Провадження №1-кп/607/1692/2025

Колегія суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

під час проведення відкритого судового засідання, в приміщенні зали суду, в м.Тернополі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200 від 15.05.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200 від 15.05.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор скерував на адресу суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 діб, оскільки термін застосування вказаного запобіжного заходу закінчується о 23:59 29.08.2025.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що 16.07.2025 обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скеровано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для розгляду. Пред`явлене обвинувачення, на думку сторони обвинувачення, повністю підтверджується зібраними доказами. Метою продовження строку застосованого до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з приводу задоволенні клопотання прокурора не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до ч. 6. ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Колегією суддів встановлено, що 18.03.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

19.03.2025 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у готуванні до скоєння терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який мав би створити небезпеку для життя і здоров`я людини, заподіяти значну майнову шкоду, та мав би призвести до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України та у придбанні, зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, скоєного за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2025 стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. У подальшому, вказаний запобіжний захід було продовжено до 23 год. 59 хв. 29.08.2025.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200 від 15.05.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України надійшов на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 16.07.2025.

Колегія суддів враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Окрім того, ризики, визначені в ухвалах Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про застосування та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що: обвинувачені зможуть переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Зокрема ризиком того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду є те, що вони обґрунтовано обвинувачується зокрема у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення воді на строк від 7 до 12 років. Тому, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та вид покарання, яке їм загрожує, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть умисно переховуватись від суду як на території України так і поза її межами, з метою уникнення від відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні є те, що на даний час розгляд кримінального провадження ще не розпочато та жоден свідок у межах судового розгляду покази ще не надав.

Обґрунтованим є також ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він не працює, постійного законного заробітку не має, при цьому є раніше судимим за вчинення злочинів. За таких обставин колегія суддів вважає доведеним ризик того, що обвинувачений перебуваючи на волі продовжить свою злочинну діяльність, та може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає доцільності у зміні раніше застосованих щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останніх більш м`яких запобіжних заходів, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому колегія суддів виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються останні, колегія суддів вважає виправданим подальше тримання обвинувачених під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до двох місяців.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачуються в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, колегія суддів, відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати останнім заставу.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, 376 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 23:59 10.10.2025.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 23:59 10.10.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їхнім захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» для виконання.

Ухвала в частині дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3