УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання т.в.о. керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор, у рамках кримінального провадження № 0010109 від 10.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на речі та предмети, вилучені 02 грудня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, ОСОБА_4 , не пізніше жовтня 2025 року, перебуваючи на території населених пунктів Рівненського району Рівненської області, діючи за попередньою змовою з невстановленою на цей час особами, з якими заздалегідь було розподілено ролі та функції, з метою незаконного збагачення, нехтуючи тим, що відповідно до ст. 65 Конституції України передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності й територіальної цілісності України, незважаючи на введення в Україні воєнного стану та необхідності надання відсічі збройній агресії рф, з дотриманням правил конспірації та обумовлених заходів безпеки щодо протидії виявлення такої протиправної діяльності правоохоронними органами, шляхом телефонного комунікації за допомогою стільникового зв`язку з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 організував шляхом надання останньому необхідних вказівок, порад, інструктажів останньому дезертирство з військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , а саме забезпечив близько 21 год. 20 хв. 22.10.2025 незаконне залишення ОСОБА_6 з території зазначеної військової частини в обумовлене ним місце за її межі, після чого власним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , діючи згідно з попередньою домовленістю, вирушив у напрямку межі Рівненської та Львівської областей, де мав намір залишити такого військовослужбовця та отримати від нього неправомірну вигоду у розмірі 3000 доларів США.

02 грудня 2025 слідчим ТУ ДБР у м. Хмельницькому, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: Мобільний телефон марки «OPPO A5 Pro 56», сім картою за номером НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 .

Покликаючись на викладене, прокурор вказує на необхідність накладення арешту на майно, вилучене під час проведення 02 грудня 2025 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке являється речовим доказом та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є об`єктом дослідження судових експертиз.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви та неявки прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання прокурора розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що слідчими третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0010109 від 10.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України.

02 грудня 2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим ТУ ДБР у м. Хмельницькому, виявлено та вилучено вказані речі та предмети, які в подальшому визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі інформацію, яка може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження про що винесена відповідна постанова.

Окрім того, вищевказаний мобільний телефон необхідний для подальшого проведення експертних досліджень.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

У відповідності до положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, вилучені 02 грудня 2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 речі та предмети, зберегли на собі сліди вчиненого злочину та відповідають вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України, а також є об`єктами дослідження судових експертиз.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що прокурором доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилучене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: Мобільний телефон марки «OPPO A5 Pro 56», сім картою за номером НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 .

Встановити заборону власнику чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя