В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002171 від 12.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв. 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

12.06.2024, приблизно о 19 год 03 хв, ОСОБА_4 зайшов до приміщення кав`ярні « Булки », що розташована за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 6-Б , орендарем якої являється фізична особа-підприємець ОСОБА_6 та звернувся до працівника даної кав`ярні з вимогою повернути йому биту, яку під час конфлікту в нього ніби-то забрали у квітні 2024 року. В цей час побачив прилавок для обслуговування відвідувачів, на якому знаходився платіжний термінал марки «Verifone» чорного кольору з наліпкою «Райффайзен Банк» S/N: 401-534-585.

Підійшовши до вищезазначеного прилавку, ОСОБА_4 , взяв до рук даний платіжний термінал та сказав працівнику кав`ярні, що якщо йому не повернуть биту, то він викраде термінал, тобто в останнього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчинене під час дії воєнного стану.

В подальшому, ОСОБА_4 , тримаючи у руках платіжний термінал марки «Verifone» чорного кольору з наліпкою «Райффайзен Банк» S/N: 401-534-585 та, перебуваючи 12.06.2024 приблизно о 19 год 05 хв. у приміщенні кав`ярні «Булки», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 6-Б., у полі зору працівників кав`ярні, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають останні, переслідуючи прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не реагуючи на вимоги працівників повернути платіжний термінал марки «Verifone» чорного кольору з наліпкою «Райффайзен Банк» S/N: 401-534-585, направився до виходу з приміщення кав`ярні «Булки», тримаючи вищевказаний платіжний термінал в руках, після чого вийшов на вулицю та покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_4 завдав потерпілому фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1500 гривень.

Позиція сторони захисту

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, пояснив, що все почалось з того, що йому зателефонував батько, який має проблеми зі здоров`ям, та повідомив, що йому погрожував свідок ОСОБА_8 , який є колишнім чоловіком його дівчини ОСОБА_9 , з якою він перебував на той момент та вживав алкоголь. Через емоційний стан у нього виникло бажання завдати певного збитку ОСОБА_8 , щоб його звільнили з кав`ярні. Всі дії вчиняв під впливом емоцій і не розумів, чому в ситуацію був втягнутий його батько. Щодо бійки з ОСОБА_8 у кав`ярні, зауважив, що був напідпитку, тому пішов з`ясовувати стосунки, що призвело до конфлікту, а у подальшому до бійки, у якій ОСОБА_8 вирвав у нього биту.

У подальшому, 12.06.2024 року, він з ОСОБА_9 пішов у кав`ярню, щоб повернути биту, яку під час бійки у нього відібрав ОСОБА_8 , однак, працівники повідомили, що не знають про яку биту йде мова та що її в них немає. Вдруге у кав`ярню він повернувся вже після дзвінка від батька, коли той сказав, що йому погрожували, через це він ще більше розлютився і діяв імпульсивно, було це у вечірній час. Щодо терміналу, то пояснив, що схопив його раптово, на емоціях, це був перший предмет, який потрапив під руку. Він сказав працівникам закладу, що поверне термінал в обмін на биту, яка, за його словами, була лише засобом самозахисту.

На запитання суду повідомив, що загалом йому ця бита і не була потрібна. Також зауважив, що його метою було створити неприємності ОСОБА_8 , а не отримати будь-яку вигоду для себе. Після того, як він забрав термінал, за ним ніхто не йшов, або він цього не помітив. Термінал знаходився у ОСОБА_9 . Він сам перебував удома, коли ОСОБА_9 повідомила, що приїде поліція. Усі події, за його словами, сталися в стані сильного емоційного ефекту, за що він себе засуджує. Вважає, що в його діях є склад злочину самоправство, а не грабіж.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 вважав, що дії обвинуваченого кваліфіковано невірно, оскільки відсутній корисливий умисел, який є обов`язковим елементом складу злочину.

Між ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_8 був конфлікт. Наявність конфлікту підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 повідомили про наявність між ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 неприязних стосунків на ґрунті ревнощів ОСОБА_8 до ОСОБА_11 ; повідомили про неодноразові сварки та бійки одного з іншим.

ОСОБА_8 підтвердив, що напередодні події між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 відбулася бійка, в якій ОСОБА_4 застосовував свою биту, а ОСОБА_8 під час сутички забрав цю биту і зберігав її у себе.

ОСОБА_4 бажав повернути собі биту, помститися ОСОБА_8 за втручання останнього у відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , а також ОСОБА_4 бажав створити проблеми ОСОБА_8 на робочому місці в кав`ярні.

На думку захисника, дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати як самоправство, самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється, якщо такими діями була заподіяна значна шкода, тобто як кримінальне правопорушення передбачене ст. 356 КК України.

Позиція потерпілої

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що має власний заклад, а саме кав`ярню «Булки», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 6-Б.

Пояснила, що того дня їй зателефонували працівники та повідомили, що забіг якийсь чоловік та забрав банківський термінал, який потерпіла відразу ж заблокувала. Вже потім вона дізналась, що її працівник ОСОБА_8 знає цього чоловіка, який викрав термінал. Це коханець його дружини, та у них напередодні була бійка у кав`ярні, цей чоловік розбив їм стіл. Щодо бійки зазначила, що нічого не знає, лише бачила з камер відеоспостереження, що обвинувачений прийшов з битою та стався конфлікт. Де у подальшому бита поділась потерпіла не знає. Також потерпіла зазначила, що з пояснень працівників дізналась, що цього ж дня, за годину до того як викрасти термінал, ОСОБА_4 приходив разом з дружиною ОСОБА_8 . ОСОБА_9 та вимагав, щоб йому повернули биту, на що йому працівники відповіли, вони не знають нічого про биту та де вона може бути. Через деякий час обвинувачений повернувся та схопив термінал, з якою метою потерпілій не зрозуміло.

Досліджені у судовому засіданні докази

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що з ОСОБА_4 він познайомився ще у підлітковому віці, тому знає його приблизно 20 років. Пояснив, що близько року тому ОСОБА_4 став коханцем його дружини ОСОБА_9 . Після цього, між ними почали виникати численні конфлікти, пов`язані з дітьми. Зазначив, що ОСОБА_4 погрожував його дітям, виганяв старшу дочку з будинку, а також тягав за волосся його сина, не маючи жодного права торкатися дітей. Саме з цих підстав між ними виник тривалий конфлікт.

У їхні стосунки з ОСОБА_9 свідок не втручався, однак щодо дітей конфлікти були постійними. Пояснив, що коли у березні 2024 року пішов із сім`ї, то на наступний день ОСОБА_4 фактично переїхав у їхній будинок. Невдовзі дочка покликала його на прогулянку, де був присутній і обвинувачений, який напав на нього та намагався завдати тілесних ушкоджень. Свідок захищався, після чого вийшла ОСОБА_9 , і коли обвинувачений кинув їй балончик, остання розпилила газ, внаслідок чого він упав.

Через місяць, обвинувачений прийшов із бейсбольною битою до кав`ярні « Булки » (вул. Сверстюка, 6Б). Далі ОСОБА_4 налетів на нього, ОСОБА_8 захищався, тому вихопив биту з рук обвинуваченого, після чого останній взяв велосипед і втік у напрямку Русанівки. Колеги викликали поліцію, ОСОБА_8 подав заяву, її прийняли, але не розглянули. Приблизно через місяць, коли свідок був на дачі, йому зателефонував колега ОСОБА_14 і повідомив, що обвинувачений з ОСОБА_9 прийшли за битою, але їм сказали, що її немає. Пізніше ОСОБА_4 знову прийшов і, за словами колег, вирвав термінал, після чого його затримали поліцейські разом із терміналом.

ОСОБА_4 , зі слів свідка, три дні перебував у СІЗО, а після виходу почав погрожувати зґвалтувати дітей свідка. Також обвинувачений надсилав свідку відверті відео з ОСОБА_9 , після чого він відразу звернувся до слідчого та долучив скріншоти.

Підкреслив, що не він має неприязнь до ОСОБА_4, а навпаки. Після того, як дружина зізналася у зраді, ОСОБА_4 його заблокував і надсилав нецензурні відео, через що нормальний діалог був неможливий. ОСОБА_8 зрозумів, що конфлікт не вдасться владнати, і був змушений піти з родини. Окрім інцидентів у кав`ярні та в під`їзді, ніякого контакту з ОСОБА_4 він не підтримував. Шлюб із ОСОБА_9 не був розірваний офіційно, а шлюбні стосунки зберігались. За його словами, ОСОБА_9 була «в загулі» через ОСОБА_4 , який нібито підсадив її на наркотики, ОСОБА_9 часто зникала на добу, що травмувало дітей. Він забезпечував їх побут, а саме: водив дітей у школу, одягав, годував. Останньою краплею стало те, що ОСОБА_9 перестала виходити на зв`язок, у них виник словесний конфлікт, тому він змушений був сказати, що до кінця тижня ще побуде вдома, а після цього піде. Основний конфлікт полягав у тому, що ОСОБА_4 не працює і займається нелегальною діяльністю, а ОСОБА_9 казала, що він «загнав її в борги». Також зазначив, що обвинувачений не працює вже декілька років і має якусь нелегальну діяльність. ОСОБА_4 дзвонив його матері через номер дружини за кілька годин до інциденту з терміналом, погрожував та просив «забрати дітей, бо вони йому не потрібні». Однак, ніхто не сприйняв це несерйозно, а потім колега повідомив про ситуацію з терміналом. Свідок зазначив, що не може відповісти, чи є бита дорогоцінною, але цілком може вважатися холодною зброєю. ОСОБА_8 звернув увагу, що після дзвінка колег він повідомив, де можна знайти ОСОБА_4 .

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він 12.06.2024 року був на зміні, у кав`ярні «Булки», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 6-Б та готував каву, коли до кав`ярні прийшов обвинувачений та почав заглядати у комірку, на що свідок зробив йому зауваження та попросив залишити приміщення, зазначивши, що викличе поліцію. Через годину обвинувачений повернувся, почав оглядати приміщення, ніби шукаючи, що можна схопити. Спочатку хотів узяти планшет, але зрештою взяв термінал, проігнорувавши зауваження, та вийшов. Він пішов за ним, у той час як його напарниця ОСОБА_15 , яка того дня теж була на зміні, почала викликати поліцію. ОСОБА_12 зазначив, що знає про те, що між обвинуваченим та працівником кафе ОСОБА_8 напередодні сталася бійка у кав`ярні, та, за словами ОСОБА_8 , обвинувачений приходив із битою.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що з потерпілою не є родичами, лише однофамільцями.

Пояснила, що 12.06.2024 року вона перебувала на зміні. Працювати в закладі почала з 6 червня 2025 року, тому на той час не була знайома ні з ОСОБА_4 , ні з ОСОБА_9 , уперше їх бачила й нічого про них не знала. Коли ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 прийшли до закладу, вона, не знаючи ситуації, запитала, що вони хочуть замовити, у відповідь вони посміялися, після чого почали заходити за барну стійку, на склад та вимагати биту, про існування якої свідок на той момент взагалі не знала. Приблизно через годину, вже сам ОСОБА_4 повернувся до закладу, вихопив термінал і втік. Свідок чітко бачила, як обвинувачений вихопив шнур терміналу, при цьому випала кришка, оскільки це було на відстані витягнутої руки від неї. Конкретної чіткої вимоги ОСОБА_4 не висловлював, проте звучало, що бита має бути у них та якщо вони не віддають биту, то він забирає термінал. Напарник ОСОБА_14 , який теж був на зміні, побіг за ОСОБА_4 , а свідок в цей час викликала поліцію. ОСОБА_16 зауважила, що про ситуацію з битою їй стало відомо пізніше, лише колеги розповіли їй про попередній інцидент ОСОБА_4 з їх напарником ОСОБА_8 .

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що їй достеменно відомі обставини подій, хоча точну дату вона не пам`ятає. Протягом усього дня вона перебувала разом з обвинуваченим, за винятком моменту, коли він викрав термінал. Мотиви його поведінки їй зрозумілі. Під час першого візиту до кав`ярні жодних намірів, планів або обговорень щодо пограбування не було. Метою їхнього приходу було отримання власних речей, які для обвинуваченого були цінними. ОСОБА_11 особисто звернулася до баристи з проханням повернути биту, однак той відмовив, далі конфлікт не продовжувався. Після цього вони залишили заклад, не вчинивши жодних протиправних дій. До цього дня ніякого планування пограбування не здійснювалося, корисливого мотиву не було. Зазначає, що подальші події були наслідком конфлікту та емоційного стану обвинуваченого. Він діяв імпульсивно, не усвідомлюючи можливих наслідків своїх дій. Стверджує, що у обвинуваченого не було наміру завдати шкоди закладу або вчинити пограбування. Пояснила, що під час самої події її там не було, однак вона бачила відеозапис у TikTok, який поширювався у вузькому колі. На її думку, це відео міг викласти її чоловік ОСОБА_8 , який має неприязне ставлення до обвинуваченого. Пізніше, коли їй стало відомо про викрадення терміналу, вона перебувала на балконі та одразу запитала обвинуваченого про мотиви його дій, попередивши про можливі наслідки. Взяла термінал та винесла його з під`їзду. Обвинувачений не намагався його продати чи отримати будь-яку вигоду.

Формально вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , але стосунки між ними не є дружніми, спільно вони не проживають. Також повідомила, що ОСОБА_8 має неприязне ставлення до обвинуваченого, у зв`язку з чим може перекручувати інформацію. Пояснила, що з боку її чоловіка були безліч неприємних випадків, і напад на ОСОБА_4 , коли той виходив із її квартири, через що в подальшому виникла бійка, і вчинення щодо самої фізичного насильства, у зв`язку з чим вона зверталася до поліції.

Крім того, судом безпосередньо досліджено надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.06.2024, відповідно до якого невстановлена особа відкрито заволоділа платіжним терміналом «РайфайзенБанк» (т. 1 а.с. 75);

протокол огляду місця події від 12.06.2024 року з ілюстративною таблицею, під час якого оглянуто приміщення кав`ярні « Булки », яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 6А, де виявлено пластмасову частину від терміналу (т. 1 а.с. 77-80);

постанову про визнання речового доказу та передачу на зберігання від 13 червня 2024 року (т. 1 а.с. 81);

протокол огляду речей і документів від 09 липня 2024 року з фото додатками № 1-6, об`єктом огляду був спеціальний пакет № ICR0126947, при відкритті якого встановлено, що всередині наявна частина терміналу, а саме задній корпус чорного кольору, на якому із внутрішнього боку наявні надписи RC/ABS C2950 PPL470-011-01 A2. На самому корпусі із внутрішньої частини наявні залишки клею (т. 1 а.с. 82-85);

протокол огляду місця події від 13.06.2024 з ілюстративною таблицею та з додатком DVD-R диском 4/7 gb 16x, об`єктом огляду була ділянка поряд з багатоповерховим будинком, за адресою: м. Київ, Тороповського, 37, де виявлено ОСОБА_11 , яка добровільно віддала термінал чорного кольору «Райффайзен Банк» (т. 1 а.с. 87-90);

постанова про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 13 червня 2024 року (т. 1 а.с. 91);

протокол огляду речей та документів від 20 червня 2024 року з фото додатками № 1-7, об`єктом огляду був платіжний термінал «Verifone» чорного кольору з наліпкою «Райффайзен Банк» жовтого кольору. На задній частині терміналу наявні надписи «Verifone», model: V200t 2G/D/E, Rating: 8VDC, 2,25 A, Product: V205, 10/100 MAC:60C798BFAFF3, IMEI: 26181, S/N: 401-584-585, LBL470-001-05-A, також наявний штрих-код, задня кришка на корпусі відсутня. (т. 1 а.с. 92-95);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2024 року, під час якого свідок ОСОБА_18 вказала на фотознімок № 1, на якому зображений ОСОБА_4 , як на особу, яка 12 червня 2024 року заволоділа платіжним терміналом у кав`ярні «Булки», за адресою: вул. Сверстюка, 6Б. Впізнання відбулось за таких ознак: світло русява борода, великий ніс, глибоко посаджені очі вузької форми та світлого кольору, коротке волосся темно русявого кольору, високе чоло (т. 1 а.с. 97-98);

довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2024 року (т.1 а.с. 99);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2024 року з додатком, під час якого свідок ОСОБА_16 вказала на фотознімок № 4, на якому зображений ОСОБА_4 , як на особу, яка 12 червня 2024 року скоїла пограбування у кав`ярні «Булки», за адресою: вул. Сверстюка, 6Б . Впізнання відбулось за таких ознак: коротке темно русяве волосся, світлі глибоко посаджені очі, світлі брови, світла русява борода, великий ніс (т. 1 а.с. 100-101);

довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2024 року ( т.1 а.с. 102);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 липня 2024 року, під час якого свідок ОСОБА_12 вказав на фотознімок № 2, на якому зображений ОСОБА_4 , як на особу, яка заволоділа платіжним терміналом у кав`ярні «Булки», за адресою: вул. Сверстюка, 6Б. Впізнання відбулось за таких ознак: борода світло русявого кольору, великий ніс, очі на невеликій відстані, світло русяве коротке волосся (т. 1 а.с. 103-105);

довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 липня 2024 року (т.1 а.с. 106);

звіт судового експерта ОСОБА_19 про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 2903/24 від 13.06.2024, відповідно до якого вартість виконаних робіт, у кримінальному провадженні № 0002171 від 12.06.2024 становить 320 грн (т. 1 а.с. 107);

висновок експерта ОСОБА_19 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2903/24 від 13.06.2024, встановлено, що ринкова вартість платіжного терміналу марки «Verifone», model: V200t, чорного кольору с/н 401-584-585, бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 12.06.2024 становила: 1500 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) (т. 1 а.с. 108-112);

постановою про уточнення від 14.06.2024 року ( т. 1 а.с.116).

Оцінка суду

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, згідно ст. 85 КК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 86 КК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказу під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими та жодної із передбачених КПК України обставин для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено, як і істотних порушень прав і свобод обвинуваченого, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 на предмет їх достовірності, то суд бере їх до уваги, оскільки вони є логічними, послідовними, а також узгоджуються з письмовими доказами та відеозаписами дослідженими під час судового розгляду, не суперечать один одному. Вищевказані докази суд визнає належними, допустимими й достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.

Щодо кваліфікації дій за ч. 4 ст. 186 КК України

Стороною захисту вказано на відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки відсутній корисливий умисел, який є обов`язковим елементом складу злочину. При цьому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - самоправство.

Аналізуючи наведені стороною захисту доводи, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України характеризується прямим умислом, направленим на відкрите викрадення та прагнення одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків, досягти іншої матеріальної вигоди, в основі якого лежить бажання протиправно збагатитися за рахунок чужого майна та спеціальна мета - безоплатно обернути його на свою або іншої особи користь.

В пункті 2 постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у правах про злочини проти власності» роз`яснюється, що предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, тощо.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 3 згаданої постанови, грабіж як відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Окрім того, грабіж можливо вчинити лише з прямим умислом.

Прямий умисел при вчиненні грабежу виражається у тому, що винний усвідомлює, що вчиняє відкрите вилучення чужого майна, усвідомлює неминучість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди для потерпілого та бажає їх настання. Тому мотив грабежу завжди є корисливим по відношенню до його предмету, тобто вчиняється з метою збагачення, матеріальної вигоди.

Крім того, мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. Мета грабежу полягає у заволодінні (привласненні) чужого майна, отриманні майнової вигоди.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає у прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь. У результаті протиправного вилучення чи заволодіння чужим майном винний або інші особи одержують фактичну можливість володіти, користуватись чи розпоряджатись чужим майном як своїм власним, а власник цього майна такої можливості позбавляється

Грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитись чи користуватись ним.

Згідно ст. 356 КК України самоправство - самовільне, всупереч встановленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або уявного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку.

Під час допиту обвинувачений вказав, що ця бита йому і не була потрібна, а головна ціль - це було зробити неприємності ОСОБА_8 , не важлтво яким способом.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які були безпосередніми очевидцями події підтвердили, що ОСОБА_4 12 червня 2024 року декілька разів приходив до приміщення кав`ярні «Булки», та дивився, що можна взяти. В результаті вихопив платіжний термінал.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_4 прийшов з терміналом додому, а вона йому казала, що треба повернути. Коли вона збиралась повернути термінал у кав`ярню, то на виході з під`їзду зустріла працівників поліції, які у неї вказаний термінал і вилучили.

Таким чином, у судовому засіданні спростовано версію обвинуваченого, що він повернув цей термінал добровільно.

Підсумовуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_4 протиправно вилучив чуже майно, отримав змогу ним розпорядитись та користуватись. Той факт, що термінал вилучили та повернули власниці ніяким чином не може свідчити про відсутність у подальшому наміру обвинуваченого його продати.

Особа усвідомлювала, що протиправно, відкрито вилучає чуже майно та заподіює майнову шкоду.

З урахуванням наданих показань свідків та письмових доказів, суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 356 КК України.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його покази надані під час допиту в залі судових засідань, суд розцінює як намір ухилитись від кримінальної відповідальності, оскільки в суді достовірно встановлено, що дії обвинуваченого були спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Відтак, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений в умовах воєнного стану, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, думку державного обвинувача, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання за ч. 4 ст. 186 КК України в межах санкції даної статті у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Щодо запобіжного заходу, суд зазначає, що ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2024 року, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання, строком на 2 місяці, тобто до 14.08.2024 року.

28.03.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року № 3342-IX, яким, окрім іншого, статтю 72 доповнено частиною 7, згідно якої домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на викладене, необхідно зарахувати до строку покарання відповідно до положень ч. 7 ст. 72 КК України решту строку домашнього арешту - з 14.06.2024 року по 14.08.2024, із співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в строк відбування покарання, зарахувати строк цілодобового домашнього арешту з 14.06.2024 року по 14.08.2024 року, із співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, що становить 20 днів.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: платіжний термінал «Verifone» чорного кольору з наліпкою «Райффайзен Банк» жовтого кольору та пластмасова частина до терміналу, а саме задній корпус чорного кольоруякі передано на відповідальне зберігання потерпілій - залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та надіслати потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1