Єдиний унікальний № 946/7338/24
Провадження № 1-в/946/161/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

17 грудня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2024 за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 , представниця уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_6 .

Суть питання, що вирішується

1.Ізмаїльський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) звернувся до суду з клопотанням (поданням) на підставі ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст.78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 12.12.2024 ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків та за систематичне вчинення адміністративних правопорушень. У цей же день, 12.12.2024, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки для реєстрації перший та третій понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, під час іспитового строку ОСОБА_3 вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Так, на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень 23.01.2025 за ст. 177 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та 23.01.2025 за ч. 1 ст. 182 КУпАП. У зв`язку з вчиненням адміністративних правопорушень 07.04.2025 ОСОБА_3 надав пояснення, з ним була проведена індивідуальна профілактична бесіда та було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі продовження вчинення ним адміністративних правопорушень або у разі невиконання покладених на нього обов`язків. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та не з`явився 21.04.2025, 05.05.2025, 19.05.2025, 02.06.2025, 16.06.2025, 07.07.2025, 21.07.2025, 04.08.2025, 18.08.2025, 01.09.2025, 15.09.2025, 06.10.2025 та 20.10.2025 до органу пробації для реєстрації без поважних причин, підтверджуючих документів про поважну причину неявки не надав, у зв`язку з чим 23.10.2025 з ОСОБА_3 була проведена індивідуальна профілактична бесіда та винесено ще одне письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Встановлені судом обставини

2.Представник органу з питань пробації ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання.

3.Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання органу з питань пробації також підтримав, і також просив суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання, оскільки він під час іспитового строку не виконав покладені на нього судом обов`язки, а саме, не зважаючи на застосоване попередження, неодноразово не з`явився для реєстрації до органу з питань пробації, а також вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

4.Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання органу з питань пробації, при цьому погодився з викладеними в ньому обставинами, зазначивши, що в квітні 2025 року його затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 та відпустили лише в червні, а з червня до жовтня він не ходив до органу з питань пробації для реєстрації, у зв`язку з проблемами з ногами, але ходити він може. Він не подумав про те, що необхідно попередити орган з питань пробації про стан свого здоров`я. Документів, які би підтверджували стан його здоров`я він надати не може, оскільки він до лікарів не звертався. Він лише проходив військово-лікарську комісію, яка визнала його непридатним до служби за станом здоров`я, хоча 08.12.2025 його знову затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 та 09.12.2025 вручили йому повістку про необхідність з`явитися 06.01.2026.

5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2024, ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання (а.о.с. 3 4).

6.Постановою від 12.12.2024, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис, йому були встановлені дні явки до органу з питань пробації для реєстрації перший та третій понеділок кожного місяця (а.о.с. 16).

7.Також ОСОБА_3 12.12.2024 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 15).

8.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 вчиняв адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: постановою від 23.01.2025 за вчинення 23.01.2025 адміністративного правопорушення за ст. 177 КУпАП (придбання самогону та інших міцних спиртних напоїв домашнього вироблення) накладено стягнення у виді штрафу (а.о.с. 43) та постановою від 23.01.2025 за вчинення 18.01.2025 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 182 КУпАП (порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях) накладено стягнення у виді штрафу (а.о.с. 44).

9.У зв`язку із зазначеним 07.04.2025 до засудженого ОСОБА_3 було застосовано попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків або подальшого вчинення правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчатимуть про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 47).

10.Крім того, засуджений ОСОБА_3 постановою від 17.02.2025 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення 19.12.2024 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), за що на нього накладено стягнення у виді штрафу (а.о.с. 57 60).

11.Але, незважаючи на застосоване відносно нього попередження, ОСОБА_3 21.04.2025, 05.05.2025, 19.05.2025, 02.06.2025, 16.06.2025, 07.07.2025, 21.07.2025, 04.08.2025, 18.08.2025, 01.09.2025, 15.09.2025, 06.10.2025 та 20.10.2025 не з`являвся для реєстрації до органу з питань пробації без поважних причин, документів, які б підтверджували поважність причин його неявки для реєстрації або інші обставини, які фактично позбавили можливості своєчасного прибуття до відділу пробації не надав (а.о.с. 17).

12.23.10.2025 засуджений ОСОБА_3 з`явився до органу з питань пробації та пояснив, що не приходив для реєстрації через те, що в квітні 2025 року його затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , він пройшов медкомісію, після чого його відправили до м. Одеса, де він перебував протягом трьох тижнів, однак жодних документів на підтвердження цього йому ніхто не надав. Потім його возили по різним військовим частинам, він був у м. Дніпрі, м. Вінниці, м. Черкасах, м. Чернігові, м. Білгород-Дністровському. Згодом його визнали обмежено придатним та повернули до м. Ізмаїла. Він також пояснив, що після цього не з`являвся для реєстрацію за станом здоров`я, а саме через хворі ноги, до лікарні не звертався, підтверджуючі документи не надав (а.о.с. 77), у зв`язку з чим 23.10.2025 до нього було застосовано чергове письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 79).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

13.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що клопотання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбування призначеного покарання з таких підстав.

14.Згідно з ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

15.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

16.Згідно з ч. 1 ст. 166 КВК, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

17.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

18.Відповідно ж до абз. 3 ч. 3 ст. 166 КВК, систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

19.Частиною 2 ст. 166 КВК встановлено, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

20.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

21.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована чітко та імперативно, є загальнодоступною, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за клопотанням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення клопотання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

22.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, або допустив і те, і те. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

23.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст.78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

24.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване 07.04.2024 після вчинення засудженим ОСОБА_3 трьох адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (усі є умисними, два з яких такі, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, одне на транспорті), письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків або продовження вчинення ним правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчитимуть про його небажання стати на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_3 допустив систематичне невиконання покладених на нього судом обов`язків, та 21.04.2025, 05.05.2025, 19.05.2025, 02.06.2025, 16.06.2025, 07.07.2025, 21.07.2025, 04.08.2025, 18.08.2025, 01.09.2025, 15.09.2025, 06.10.2025, 20.10.2025 не з`явився для реєстрації, що свідчить про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.

25.Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли би його можливості виконувати покладені на нього судом обов`язки, систематично не з`являвся для реєстрації 21.04.2025, 05.05.2025, 19.05.2025, 02.06.2025, 16.06.2025, 07.07.2025, 21.07.2025, 04.08.2025, 18.08.2025, 01.09.2025, 15.09.2025, 06.10.2025 та 20.10.2025, чим без поважних причин не виконав покладений на нього судом обов`язок, а також систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за що на нього були накладені адміністративні стягнення, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

26.При цьому правового значення не має скільки правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, засуджений вчинив до оголошення йому письмового попередження, а скільки після, а також те коли саме він вчинив такі правопорушення та коли не виконав покладений на нього обов`язок. З системного аналізу наведених норм ч. 2 ст. 78, ч.ч. 1, 2, абз. 2, 3 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є доведення вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок та/або невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин, а також наявність письмового попередження, за умови, що частина правопорушень були вчинені або невиконання обов`язку було допущене до письмового попередження, а частина правопорушень або ж невиконання обов`язку після, незалежно від кількості вчинених правопорушень та невиконаних обов`язків до та після застосованого письмового попередження.

27.Оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був попереджений про порядок та умови відбування іспитового строку, а також наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, йому були відомі такі наслідки. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після вчинення адміністративних правопорушень, ОСОБА_3 продовжив не виконувати покладені на нього судом обов`язки, та систематично (13 разів) не з`являвся для реєстрації без поважних причин. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки, а факт систематичного їх невиконання свідчить про свідоме ним їх ігнорування. Посилання засудженого ОСОБА_3 на те, що він спочатку був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на стан його здоров`я, а саме на хворі ноги, без об`єктивного документального підтвердження цих обставин не свідчать про поважність причини невиконання покладених на нього обов`язків, адже він зобов`язаний спланувати свою поведінку таким чином, щоб мати змогу прибувати для реєстрації до органу з питань пробації та/або повідомити орган з питань пробації про поважність причини неявки, а також документально підтвердити її.

28.Саме на засудженого покладений обов`язок надати підтверджуючі докази поважності причини неявки для реєстрації. Жодний інший орган, у тому числі орган з питань пробації, не уповноважений здійснювати збирання таких замість засудженого. Засуджений зобов`язаний піклуватися про кожну явку для реєстрації, а у випадку виникнення об`єктивних, непереборних обставин, які не залежать від його суб`єктивної волі, зобов`язаний попіклуватися про фіксацію цих обставин у формі, здатній підтвердити такі обставини. Наприклад, якщо з квітня до червня ОСОБА_3 був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військово-лікарську комісію та перебував у різних військових частинах у різних містах України, то він був зобов`язаний не тільки повідомити про це орган з питань пробації, а й отримати від цього органу, військово-лікарської комісії, військової частини, де він знаходився, якісь документи (довідки, повістки, висновки ВЛК та ін.) про це. Так само, якщо ОСОБА_3 з липня до жовтня не міг прибути до органу з питань пробації за станом здоров`я, то він також мав би повідомити про це орган з питань пробації, а також попіклуватися здобути якісь документи про це, зокрема медичні. Навіть, якщо припустити, що ОСОБА_3 не міг та не може отримати відповідні документи про його затримання ІНФОРМАЦІЯ_3 та його перебування з квітня до червня 2025 року у різних військових частинах в різних містах, але, в будь-якому разі, він зобов`язаний підтвердити неможливість своєї неявки для реєстрації в період з липня до жовтня 2025 року за станом здоров`я відповідними медичними документами, оскільки у цей період ОСОБА_3 не перебував під контролем державних органів у зв`язку з мобілізацією, а тому мав можливість отримати відповідні документи, оскільки був вільним у пересуванні.

29.Якраз ненадання жодних документів, які би підтверджували поважність причин 13-х неявок для реєстрації спочатку органу з питань пробації, а потім і суду, хоча судом були створені засудженому ОСОБА_3 всі умови для цього та неодноразово відкладалися судові засідання, свідчить про надумані з боку ОСОБА_3 підстави невиконання покладених на нього судом обов`язків.

30.Отже, систематичне невиконання покладених на засудженого обов`язків без поважних причин та з надуманих підстав разом з тим, що він вчинив три адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення під час іспитового строку, два з яких такі, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, свідчить про небажання ОСОБА_3 ставати на шлях виправлення.

31.При призначенні покарання під час ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку з чим звільнив його на підставі ст. 75 КК від його відбування з випробуванням за умови виконання покладених на нього судом обов`язків та невчинення систематично адміністративних правопорушень.

32.Але, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру та не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

33.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2024 за ч. 4 ст. 185 КК до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 19 грудня 2025 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1