ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1648/25 Номер провадження 11-сс/814/797/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 26 вересня 2025 року.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області та застосовано відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, перебуваючого на посаді начальника технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.11.2025 року. Визначено заставу в розмірі 151 400 грн. із визначенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за фактом зловживання службовими особами ВЧ НОМЕР_1 службовим становищем, які шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до службової документації щодо перебування військовослужбовців в зоні проведення бойових дій, безпідставно здійснюють нарахування бойових виплат, що спричиняє тяжкі наслідки, тобто за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_8 , який, являючись військовослужбовцем та перебуваючи на посаді начальника авіаційної технічної експлуатаційної ВЧ НОМЕР_1 , надає службову документацію, в тому числі бойові розпорядження, про відправку підлеглих йому військовослужбовців в зону проведення активних бойових дій.

Так, ОСОБА_9 посприяв працевлаштуванню до ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які обов`язки військової служби не виконують.

У травні 2024 року ОСОБА_8 запропонував своєму підлеглому ОСОБА_10 , який обіймав посаду заступника начальника технічно-експлуатаційної частини з морально-психологічного забезпечення старшого техніка групи регламенту та ремонту електронної автоматики технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки вжити заходи до видачі фіктивних наказів на відрядження до інших військових частин на території України, на підставі яких йому буде нараховуватись та виплачуватись додаткова грошова винагорода, при тому, що ОСОБА_10 у цей час буде перебувати за місцем проживання та займатися особистими справами, не пов`язаними із проходженням служби.

Як наслідок, в період з 31.05.2024 року по 24.05.2025 року ОСОБА_8 подавались рапорти на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн. пропорційно дням безпосередньої участі виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони України, до яких вносились неправдиві відомості щодо виконання ОСОБА_10 завдань згідно з бойовими наказами під час нібито перебування останнього у службових відрядженнях.

При цьому, ОСОБА_10 протягом вказаних періодів до місць дислокації військових частин не прибув, до виконання посадових обов`язків на відповідних посадах не приступив та перебував за місцем свого фактичного проживання у м.Миргород Полтавської області та займався особистими справами, не пов`язаними із виконанням обов`язків військової служби.

Наказами про нарахування та виплату грошових коштів передували рапорти ОСОБА_8 із завідомо недостовірною інформацією про нібито виконання ОСОБА_10 обов`язків військової служби, відсутність підстав, які б унеможливлювали виплату грошового забезпечення.

Крім того, ОСОБА_8 запропонував своєму підлеглому ОСОБА_11 , який обіймав посаду водія-механіка групи регламенту та ремонту засобів радіоелектронної боротьби технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки оформити на нього фіктивні накази на відрядження до інших військових частин на території України, на підставі яких йому буде нараховуватись та виплачуватись додаткова грошова винагорода, при тому, що ОСОБА_11 у цей час буде перебувати за місцем проживання та займатися особистими справами, не пов`язаними із проходженням служби.

Як наслідок, в період з 01.09.2024 року по 12.05.2025 року ОСОБА_8 подавались рапорти на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн. пропорційно дням безпосередньої участі виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони України, до яких вносились неправдиві відомості щодо виконання ОСОБА_11 завдань згідно з бойовими наказами під час нібито перебування останнього у службових відрядженнях.

При цьому, ОСОБА_11 протягом вказаних періодів до місць дислокації військових частин не прибув, до виконання посадових обов`язків на відповідних посадах не приступив та перебував за місцем свого фактичного проживання у м.Миргород Полтавської області та займався особистими справами, не пов`язаними із виконанням обов`язків військової служби.

При цьому, ОСОБА_8 , в період з 01.12.2024 року по 22.05.2025 року, подавались рапорти на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн. пропорційно дням безпосередньої участі виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони України, до яких вносились неправдиві відомості щодо виконання ОСОБА_11 завдань згідно з бойовими наказами під час нібито перебування останнього у складі бойових обслуг, сил та засобів для попередження та відбиття нападу повітряного та наземного противника, забезпечення життя та здоров`я військовослужбовців, озброєння військової техніки і запасів матеріальних засобів, здійснення охорони та оборони аеродрому „ ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх підрозділів бригади розосередження авіаційної техніки, маскування, підтримання постійної готовності до перебазування та негайного виведення з під ударів та виконання завдань з протиповітряної оборони, в кількості 29 раз, хоча за вищевказаний період останній взагалі не виконував будь-які функціональні обов`язки військовослужбовці та не з`являвся в розташуванні військової частини.

В результаті вказаних умисних дій за вищевказаний період на картковий рахунок ОСОБА_11 зараховано кошти на загальну суму 322 286, 92 грн. в рахунок грошового забезпечення за даний період за виконання обов`язків військової служби, які фактично ОСОБА_11 не виконував.

Наказами про нарахування та виплату грошових коштів передували рапорти ОСОБА_8 із завідомо недостовірною інформацією про нібито виконання ОСОБА_11 обов`язків військової служби, відсутність підстав, які б унеможливлювали виплату грошового забезпечення.

Крім того, ОСОБА_8 запропонував своїм підлеглим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 замість виконання своїх безпосередніх завдань, пов`язаних із проходження військової служби, виконувати господарські роботи на плахо-фермі за адресою: АДРЕСА_3 , якою фактично керує ОСОБА_8 та власником якої є його батько ОСОБА_14 .

Як наслідок, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в період з 01.12.2024 року по 22.05.20225 року, не перебували за місцем постійної дислокації військової частини, а знаходились або на фермі, виконуючи господарські роботи, або за місцем свого проживання та не виконували будь-які функціональні обов`язки військовослужбовців за посадами.

В період з 01.12.2024 року по 22.05.2025 року ОСОБА_8 подавались рапорти на виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн. пропорційно дням безпосередньої участі виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони України, до яких вносились неправдиві відомості щодо виконання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 завдань згідно з бойовими наказами під час нібито перебування згідно з бойовими наказами під час нібито перебування у складі бойових обслуг, сил та засобів для попередження та відбиття нападу повітряного та наземного противника, забезпечення життя та здоров`я військовослужбовців, озброєння військової техніки і запасів матеріальних засобів, здійснення охорони та оборони аеродрому „Миргород та всіх підрозділів бригади розосередження авіаційної техніки, маскування, підтримання постійної готовності до перебазування та негайного виведення з під ударів та виконання завдань з протиповітряної оборони, в кількості 44 та 72 разів відповідно.

В результаті вказаних умисних дій за вищевказаний період на картковий рахунок ОСОБА_12 зараховано кошти на загальну суму 210 050, 68 грн., а на рахунок ОСОБА_13 зараховано кошти на загальну суму 270 530, 72 грн.

Також за рахунок вказаних дій ОСОБА_8 особисто отримано неправомірну вигоду у виді безоплатного використання підлеглих військовослужбовців в особистих цілях, експлуатації праці підлеглого особового складу.

Таким чином, в результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , що виразились у зловживанні своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших військовослужбовців військової частини ОСОБА_10 ,, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 державі в особі в/ч НОМЕР_1 завдано збитків на загальну суму 1 108 899, 43 грн.

11.12.2024 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України внесено до ЄРДР за №0000771.

25.09.2025 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України. В цей же день, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вказав, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, всупереч положенням ч.4 ст.183 КПК України, визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. При цьому не врахував, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем та перебуваючи на посаді начальника технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки в/ч НОМЕР_1 , підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності. Крім того, дії ОСОБА_8 призвели до настання тяжких наслідків.

Інші учасники судового розгляду ухвалу слідчого судді не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які вважав ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагають приписи ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянтів.

Наявність визначених ст.177 КПК України ризиків та обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України.

Виключення із цього правила встановлені приписами частини четвертої зазначеної статті.

Однак, ця норма закону не передбачає можливості не визначати розмір застави щодо злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КПК України.

Тобто, вимога прокурора обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави не узгоджується з положеннями ч.ч. 3, 4 ст.183 КПК України.

Більше того, така апеляційна вимога суперечить і клопотанню слідчого, у якому ініціатор клопотання просив обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, одружений, є військовослужбовцем та учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я. За період часу з 26.09.2025 року, коли було внесено кошти в рахунок визначеної слідчим суддею застави, по даний момент підозрюваний порушень встановлених слідчим суддею обов`язків не допускав, як і не вчиняв будь-яких дій щодо перешкоджання встановленню істини в справі чи ухилення від органу досудового розслідування чи суду.

Таким чином, обраний слідчим суддею відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн., з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на думку колегії суддів, є достатнім у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 26 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4