Справа № 369/2878/26
Провадження №1-кс/369/466/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000043 від 28.11.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000043 від 28.11.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що Києво-Святошинським відділом Бучанської окружної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000043 від 28.11.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:055:0018 та :01:055:0019 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 розташовані два будинки, кожний із загальною площею 490 кв.м., які введені в експлуатацію в середині грудня 2025 року.

Згідно графічних матеріалів, які містяться в порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:055:0018 та :01:055:0019 розташовані два житлових будинки загальною площею 490 кв.м кожний.

При огляді земельної ділянки встановлено, що по всій території ділянки розташований цільний будинок, що складається з трьох і більше квартир, що мають самостійні виходи на вулицю, а саме є багатоквартирним житловим будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, «Власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням».

Згідно Наказу Державного Комітету України із Земельних Ресурсів № 548 від 23.07.2010 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» зазначено, що землі житлової та громадської забудови мають наступну класифікацію видів цільового призначення земель, а саме:

?02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

?02.02 для колективного житлового будівництва;

?02.03 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Таким чином, на земельній ділянці з цільовим призначенням за кодом 02.01 дозволено будівництво лише житлових будинків садибного типу.

Для будівництва колективного житлового будинку чи багатоквартирного житлового будинку земельна ділянка має мати відповідне цільове призначення, а саме код 02.02 (для колективного житлового будівництва) чи 02.03 (для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку).

Отже на земельній ділянці з цільовим призначенням за кодом 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництво багатоквартирного чи колективного будинку є протизаконним використанням земельної ділянки, тобто не за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Стаття 20 Земельного Кодексу України зазначає, що використання земельної ділянки визначається її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, тобто визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Державні будівельні норми є обов`язковими для виконання для всіх суб`єктів містобудування, що зазначено у п.1 ДБНів «Сфера застосування».

Визначення садибної забудови дається в ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій»:

- п.3.56 Садибний будинок (індивідуальний будинок) житловий будинок з присадибною ділянкою та господарськими спорудами, призначеними для одного домогосподарства».

Під терміном «домогосподарство» мається на увазі одна сім`я, середня розрахункова величина котрої береться величиною в 2,5 особи, що визначено у п.6.1.25 ДБН Б.2.2-12:2019.

Тобто, садибний будинок це одноквартирний житловий будинок для однієї сім`ї, що має безпосередній вихід на присадибну ділянку.

ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» дані наступні визначення:

- п. 3.3 Багатоквартирний житловий будинок житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Може бути зблокованого, секційного, коридорного, галерейного і терасного типів».

- п. 3.15: Квартира - комплекс взаємопов`язаних приміщень, що використовуються для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу, який включає: основні приміщення житлову (житлові) кімнату та допоміжні приміщення - кухню, ванну кімнату (душову), туалет (або суміщений санвузол), а також передпокій, комору чи вбудовану шафу.

Тому у ДБНі В.2.2-15:2019 п 5.17 уточнюється: одноквартирний (односімейний) житловий будинок і квартиру у багатоквартирному житловому будинку слід проектувати, виходячи з умови їх заселення однією сім`єю.

При цьому забудовником до реєстру будівельної діяльності на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua/reestri) зареєстровані наступні документи:

?Реєстр дозвільних документів від 06.07.2020 (ІУ04);

?Реєстр дозвільних документів від 06.07.2020 (ІУ71);

?Технічна інвентаризація (TI01:6302-7401-3803-4370);

?Схема намірів забудови земельної ділянки (NB01:9372-4168-7156-4794).

Усі ці документи містять інформацію про те, що на земельній ділянці із кадастровим номером :01:055:0018, здійснюється нове будівництво індивідуального житлового будинку садибного типу, що не відповідає дійсності, оскільки насправді там зводиться багатоквартирний будинок типу таунхаус.

Крім того, забудовником до реєстру будівельної діяльності на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua/reestri) зареєстровані наступні документи:

?Реєстр дозвільних документів від 06.07.2020 (ІУ01);

?Реєстр дозвільних документів від 06.07.2020 (ІУ57);

?Технічна інвентаризація (TI01:6351-0633-5195-3390);

?Схема намірів забудови земельної ділянки (NB01:9426-9264-0705-9344).

Усі ці документи містять інформацію про те, що на земельній ділянці із кадастровим номером :01:055:0019, здійснюється нове будівництво індивідуального житлового будинку садибного типу, що не відповідає дійсності, оскільки насправді там зводиться багатоквартирний будинок типу таунхаус.

Отже, на земельних ділянках всупереч цільовому призначенню, за відсутності будь-яких дозвільних документів на будівництво, без дотримання державних будівельних норм, що виключає забезпечення нормативних санітарно-гігієнічних та екологічних вимог, без врахування законних прав і інтересів членів територіальної громади, які проживають на суміжних з будівництвом ділянках, здійснюються протиправні дії щодо будівництва багатоквартирного будинку.

Зазначене вище також підтверджується оглядом сайту, відповідно до якого ОСОБА_4 продає не житловий будинок, а таухауси.

Разом з тим, забудовником з метою введення об`єктів в експлуатацію завантажено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва схеми намірів забудови земельних ділянок.

Так, відповідно до ПКМУ від 24 червня 2022 р. № 722 на період дії воєнного стану в Україні та протягом одного року з дня припинення чи скасування воєнного стану: будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 500 кв. метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки за рішенням замовника відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні, а у разі відсутності затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні - відповідно до цільового призначення земельної ділянки та обмежень у використанні земель, визначених Законом України Про охорону культурної спадщини, може здійснюватися замовником без отримання будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

У такому разі замовник звертається до архітектора або інженера проектувальника, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, на підставі укладеного між ними договору, архітектор або інженер-проектувальник забезпечує створення та/або завантаження до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі - Електронна система) з накладенням кваліфікованого електронного підпису схеми намірів забудови земельної ділянки (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо), створеної з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил.

Вказане майно визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.

На підставі вищевикладеного, прокурор просила слідчого суддю накласти арешт на нерухоме майно, належне на праві приватної власності громадянину ОСОБА_4 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме накласти арешт на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку загальною площею 0,0741 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0018, яка належить ОСОБА_4 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №79912468.

- земельну ділянку загальною площею 0,0741 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0019, яка належить ОСОБА_4 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №79912669.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна.

Заборонити відділу містобудування, архітектури та будівництва Білогородської сільської ради Київської області надавати будь-які дозвільні документи.

Заборонити ОСОБА_4 (або за його дорученням) та іншим підрядникам, які можуть бути залучені до проведення реконструкції або будівництва на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:055:0018 та :01:055:0019 що за адресою: вул. Володимирська, с. Білогородка, Бучанського району Київської області, проводити будь-які будівельні роботи (монтаж, демонтаж, реконструкцію, будівництво).

У судове засідання прокурор не з`явився, в клопотанні зазначив, що просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, клопотання про накладення арешту підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000043 від 28.11.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, належне на праві приватної власності громадянину ОСОБА_4 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме накласти арешт на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку загальною площею 0,0741 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0018, яка належить ОСОБА_4 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №79912468.

- земельну ділянку загальною площею 0,0741 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0019, яка належить ОСОБА_4 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №79912669.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна.

Заборонити відділу містобудування, архітектури та будівництва Білогородської сільської ради Київської області надавати будь-які дозвільні документи.

Заборонити ОСОБА_4 (або за його дорученням) та іншим підрядникам, які можуть бути залучені до проведення реконструкції або будівництва на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:055:0018 та :01:055:0019 що за адресою: вул. Володимирська, с. Білогородка, Бучанського району Київської області, проводити будь-які будівельні роботи (монтаж, демонтаж, реконструкцію, будівництво).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1