Справа № 487/304/26
Провадження № 1-кс/487/543/26
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0000048 від 13.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Начальник відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000048 від 13.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої просив покласти на підозрюваного обов`язки, передбаченіх ст. 194 КПК України.
У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України та зазначає про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин за ч. 3 ст. 307 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а враховуючи відсутність стійких соціальних зв`язків, які б могли стримувати підозрюваного за місцем фактичного проживання, даний ризик є об`єктивним. Крім того, на даний час органом досудового розслідування здійснюються слідчі (розшукові) дії та проводяться оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення шляхів отримання психотропних речовин ОСОБА_5 та іншими особами, які спільно із ним причетні до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а ОСОБА_5 відмовився надавати покази щодо місць їх отримання, а тому у нього, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, буде можливість перешкоджати встановленню усіх винних осіб, незаконно впливати на них з метою отримання необхідних йому показань. На думку слідчого, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки триває досудое розслідування, а тому він може штучно його затягувати, не з`являться за викликами, розголошувати відомості досудового розслідування. Оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчиненні злочину з метою отримання прибутку, щодо нього на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження, існує ризщик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Слідчий вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні обставини, викладені у повідомленні про підозру не заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 13.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану з Україні», Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 08.05.2022 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з актом службового розслідування солдат номеру обслуги 2 артилерійського взводу артилерійської батареї аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 14.07.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є відправлення до військової частини з відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, з 08.05.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Вимогами статей 4, 9, 11, 16, 26, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами. Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Військовослужбовці, залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини, несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із закону. Солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.
Крім цього, в положеннях статей 2 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV зазначено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи на порушення вимог вищевказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення в у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , не маючи постійного джерела прибутку, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, вступив у злочинну змову ОСОБА_7 , для здійснення спільної злочинної діяльності, пов`язаної із незаконним придбанням, зберіганням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою їх подальшого збуту наркозалежним особам шляхом здійснення поштових відправлень за допомогою доставки товарів ТОВ «Нова пошта».
Реалізуючи спільний корисливий умисел, ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 , у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, однак не пізніше 13.01.2026, у невстановленої під час досудового розслідування особи, незаконно придбали психотропні речовини, у тому числі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, в особливо великих розмірах, а також засоби для фасування, зважування та пакування, у тому числі фірмові пакет пакети ТОВ «Нова Пошта». В подальшому вказані психотропні речовини, а також засоби для їх наступного збуту шляхом поштових відправлень, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 незаконно зберігали за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту їх вилучення працівниками правоохоронних органів.
14.01.2026 в період часу з 00:14 по 03:05 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучення полімерні пакети із психотропними речовинами, у тому числі особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої обмежено - PVP, вагою 87,5985 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин.
Крім того, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 13.01.2026 домовився із невстановленою під час досудового розслідування особою про пересилання йому особливо небезпечної психотропної речовини МДМА у кількості не менше 0,1908 г для її подальшого збуту.
13.01.2026 близько 18:20, більш точного часу під час досудового розслідування на даний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 з поштомату ТОВ «Нова пошта» №55178 за адресою: місто Миколаїв, вул. Адміральська, 37, отримав, тобто, незаконно придбав поштове відправлення № 6817, в середині якого знаходилось 25 пігулок із особливо небезпечною психотропною речовиною МДМА, яке незаконно зберігав при собі з метою подальшого незаконного збуту до моменту їх вилучення працівниками правоохоронних органів.
13.01.2026 близько 18:30 ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції біля будинку за адресою: місто Миколаїв, вул. Адміральська, 37, із вказаним поштовим відправленням з особливо небезпечною психотропною речовиною.
В подальшому під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 у вказаному поштовому відправленні № 6817 було виявлено та вилучено 25 пігулок.
Під час проведеного дослідження однієї пігулки встановлено, що вона у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА, вагою 0,1908 грама.
13.01.2026 за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень затримано ОСОБА_5 .
14.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту.
ОСОБА_5 15.01.2026 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобтоу у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту; незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме: протколі затримання ОСОБА_5 від 13.01.2026, протоколі обшуку від 14.01.2026, протоколу огляду предметів від 14.01.2026, висновках експерта № СЕ-19/115-26/685-НЗПРАП від 14.01.2026, № СЕ-19/115-26/726-НЗПРАП від 15.01.2026.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а ч. 3 ст. 307 КК України - позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, даних щодо його особи, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та інших невстановлений на даний час осіб, причетних до вчинення злочинів, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показань або їх зміни.
В судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого ч. 5 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Так, підозрюваний не працевлаштований, не має офіційного законного джерела доходу, а за версією органу досудового розслідування займався збутом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою отримання прибутку, його діяльність була припинена працівниками поліції. Крім того, відносно ОСОБА_5 на даний час в іншому суді на розгляді перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 307 КК України, в якому останньому вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Проте, ОСОБА_5 знову набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість.
При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1994 році, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який неодружений, дітей на має, проживає з матір`ю в с. Баловане Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_2 ; підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем під час призову за мобілізацією, проте, згідно з даними службового розслідування, наявними у клопотанні, самовільно залишив місце несення військової служби; на даний час на розгляді в іншому суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, а отже, існує ризик продовження протиправної поведінки підозрюваним.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Наявні в матеріалах клопотання докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
При цьому, слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 пред`явлено підозру у злочинах, які завдають шкоду здоров`ю населенн, у незаконному придбані та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України).
Отже, зважаючи на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суспільна небезпечність яких полягає у завданні шкоди здоров`ю населенню, враховуючи те, що до ОСОБА_5 вже застосовувався запобіжний захід у вигляд тримання під вартою із визначенням застави, яку підозрюваний сплатив, але це не слугувало для нього стримуючим фактором, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до підозрюваного ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення можливого незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.03.2026 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 16.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1