Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9798/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/670/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04.09.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів, а саме до 04 листопада 2025 року (включно).

Продовжено виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, які дають право для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали та обов`язків встановлено до 04 листопада 2025 року (включно).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 з доповненнями просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.267 КК України, у кримінальному провадженні №00012858 від 03.07.2025. При цьому, наголошує, що продовження запобіжного заходу є безпідставним, оскільки слідчий суддя не врахував, що прокурором не надані докази, які б беззаперечно доводили, що не зменшився єдиний встановлений ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2025 року у справі №296/7446/25 ризик, а саме: вплив на свідків та інших підозрюваних. Наголошує, що слідчим суддею не встановлено обставин, які б доводили з`явлення нових ризиків, а також обставин, які б виправдовували необхідність продовження цілодобового домашнього арешту. Таким чином, висновки слідчого про обрання запобіжного заходу є необґрунтованим, оскільки слідчий суддя не врахував, що прокурором не надані докази, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, зазначає, що відсутні докази причетності його підзахисного до інкримінованих йому дій, а тому підозра висунута останньому є недоведеною. Також наголошує, що у провадженні підозрюваними є п`ятеро осіб, яким заставано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на противагу запобіжному заходу продовженому його підзахисному. Звертає увагу і на те, що останній за період дії запобіжного заходу дотримувався належної процесуальної поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно з положеннями ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається зі змісту клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0001288 від 03 липня 2025 року за підозрою, у тому числі ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.267 КК України.

07.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України; ч. 2 ст.28 ч.2 ст.267 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.07.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

24.07.2025 ухвалою Житомирського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.07.2025 та постановлено нову ухвалу, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання, на строк до 05.09.2025 року, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

29.08.2025 прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. За результатами судового розгляду клопотання слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційні посилання сторони захисту на відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому правопорушень, що ставить під сумнів обґрунтованість підозри оголошеної останньому, апеляційний суд вважає на даний час передчасними та такими, що беззаперечно не спростовують відповідну доказову базу можливої причетності підозрюваного до інкримінованих дій.

В свою чергу, при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує останній у клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Слідчий суддя, застосовуючи такий вид запобіжного заходу як домашній арешт, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, викладених у клопотанні прокурора аргументів щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на відповідних учасників провадження, як і перешкоджанню провадженню іншим чином, та належним чином обґрунтував їх, з чим погоджується й апеляційний суд.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є необґрунтованими.

Вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, враховував тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень (тяжкі та особливо тяжкі), дані про особу підозрюваного (раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, його спосіб життя, сімейний стан, соціальні зв`язки), у зв`язку із чим продовжив останньому передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчим суддею були враховані доводи сторони захисту щодо особи ОСОБА_8 та його належну процесуальну поведінку під час обраної в попередньому міри запобіжного заходу, а також фактичні обставини інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, слідчий суддя, дійшов правильного висновку, що підозрюваному необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам можливості переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на учасників провадження, як і перешкоджати провадженню іншим чином.

За наведених вище обставин саме запобіжний захід у виді домашнього арешту може запобігти наведеним вище ризикам в кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на відсутність підстав застосування запобіжного заходу, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді в частині продовження міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

Разом з цим, апеляційний суд бере до уваги сталу належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 за час застосування до нього міри запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, факт того, що прокурором не доведено на даний час спроб з боку підозрюваного позапроцесуальної поведінки, зокрема, в частині незаконного впливу на учасників провадження, як і інші процесуальні ризики (свідчить про їх зменшення, однак не на повну їх відсутність на цей момент), та вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На думку апеляційного суду, саме вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного, як і забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в визначений період доби стосовно підозрюваного, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04.09.2025, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів, а саме до 04 листопада 2025 року (включно), з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу із 22-00 години по 06-00 годину наступного дня із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 60 днів, а саме до 04 листопада 2025 року (включно).

В порядку ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, які дають право для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали та обов`язків встановлено до 04 листопада 2025 року (включно).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: