В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2351/24

Провадження № 1-кп/348/123/25

24 листопада 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду у м. Надвірна кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, особи з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне праворушення ним вчинено при наступних обставинах.

01.04.2023 обвинувачений ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 . Надалі, 26.09.2023 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду номера обслуги кулеметного взводу даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_5 у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив кримінальний проступок за наступних обставин.

Так, 07.09.2024 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у палаті №1 травматологічного відділення КНП Надвірнянської центральної районної лікарні, що по вул. Грушевського, 12 у м. Надвірна, Івано-Франківської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 .

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Після чого, 07.09.2024 близько 16 год. 05 хв., обвинувачений ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи у палаті №1 травматологічного відділення КНП Надвірнянської центральної районної лікарні, що за адресою м. Надвірна, вул. Грушевського, 12 Івано-Франківської області, під час з`ясування з потерпілим ОСОБА_4 раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинити останньому тілесні ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки для здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, взяв скляну порожню пляшку та кинув в обличчя потерпілого ОСОБА_4 .

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця правої половини обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив, зазначив, що обставини пам`ятає фрагментами, однак не заперечує що це зробив саме він. Жаліє про свій вчинок, просить вибачення у потерпілого. На наступний день після події просив вибачення, пропонував компенсацію, але потерпілий відмовився.

Крім визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю доводиться показаннями потерпілого, наданими останнім в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем- травматологом травматологічного відділення КНП Надвірнянської ЦРЛ. 07.09.2024 він був ургентним лікарем, перебував на робочій зміні. Його покликав медичний персонал, оскільки пацієнти вживали алкоголь, після чого почали сварку та дебош. Зайшовши до палати, він зробив зауваження присутнім у палаті, в тому числі і обвинуваченому. У відповідь від обвинуваченого почув нецензурну лайку, намагався забрати скляну пляшку, яка стояла на приліжковій тумбочці. Обвинувачений дійсно не пересувався самостійно, перебував у ліжку, однак, це не завадило останньому кинути скляну пляшку йому в обличчя та заподіяти тілесні ушкодження. На наступний день обвинувачений запропонував йому «розпити могарич та примиритися», але він не вважає це належним вирішенням конфлікту. Він по цей час відчуває тривогу за своє життя та здоров`я. Покарання просив призначити на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого зазначає, що кваліфікація злочину ні ним, ні обвинуваченим не оспорюються. Просив взяти до уваги особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій та є особою з інвалідністю 2 групи, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, на теперішній час він знаходиться на значній відстані від міста Надвірна в м. Харкові, перебуває під ракетними обстрілами, він вперше скоїв кримінальний проступок, розкаявся та попросив вибачення у потерпілого, просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, думку потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як спричинення умисне легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покаранняобвинуваченому ОСОБА_5 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, форму вини, спосіб та обстановку вчинення кримінального проступку, а саме те, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим під час його перебування на лікуванні щодо лікаря, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, за місцем колишнього проходження служби характеризується позитивно, станом на день ухвалення вироку є особою з інвалідністю 2 групи, на теперішній час проживає в м. Харкові, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, майновий стан, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.. 368-371, 373-376 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Після набрання вироком законної сили речові докази: догоспітальний клінічний протокол №3343 від 07.09.2024 на ім`я ОСОБА_4 повернути до КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської міської ради.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1