Справа № 192/1827/25
Провадження № 1-кп/192/193/25
Ухвала

Іменем України

03 листопада 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000328 від 17 червня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Березнуватівці Солонянського району Дніпропетровської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей, інших осіб на утриманні не має, не є людиною з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на теперішній час утримується у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», раніше судимий:

- вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 24 травня 2024 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштована, не заміжня, малолітніх та неповнолітніх дітей, інших осіб на утриманні не має, не є людиною з інвалідністю, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, просить продовжити дію запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком ще на 60 (шістдесят) днів.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_9 не прибула, причини неявки не повідомила, судова повістка про виклик до суду була направлена їй sms-повідомленням та її доставлення підтверджується відповідною довідкою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, обґрунтовує його тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Підставою для обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 було наявність об?єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого, а також існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду.

На теперішній час виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 , у зв`язку з тим що судовий розгляд кримінального провадження триває та неможливо завершити оскільки не допитано потерпілих, свідків, не досліджено усі докази.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке у відповідність до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, ОСОБА_4 фізично здоровий, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, ніде не працює та не навчається, неодружений, утриманців немає, тобто немає міцних соціальних зв?язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що в сукупності свідчить, про те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, тобто наявний ризик передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином на теперішній час ризики, наведені в ухвалі слідчого судді та судді Солонянського районного суду Дніпропетровській, не зменшилися та нові обставини, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не з?явилися. Застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є недоцільним, оскільки є достатні підстави вважати, що залишившись на волі, він може переховуватись від суду та буде суперечити інтересам держави.

Захисник проти продовження запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував, посилався на те, що на сьогодні обставини змінились, обвинувачений визнає себе винуватим, має намір служити у ЗСУ, вирішується питання про укладення угоди, з`ясовано думки потерпілих, які не заперечують проти укладення угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 також проти тримання його під вартою заперечував, за змістом його пояснень він проживає разом з матір`ю, сестрами та братами, бажає укласти шлюб.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, вказувала на те, що хоче щоб ОСОБА_4 був вдома.

Потерпілий ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою, посилався на те, що знає сім`ю обвинуваченого переважно з позитивної сторони.

Заслухавши учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Порядок продовження строку тримання під вартою встановлений статтею 199 КПК України. За змістом п. 1 ч. 3 цієї статті, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

19 червня 2025 року слідчим суддею Солонянського районного суду Дніпропетровської області було постановлено ухвалу, згідно з якою до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з 21 год 50 хв 17 червня 2025 року до 14 серпня 2025 року включно та визначено заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560,00 грн, з покладенням на нього в разі сплати застави таких обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

За змістом вказаної ухвали, слідчий суддя, з урахуванням вагомості наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , який фізично здоровий, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, ніде не працює та не навчається, неодружений, утриманців немає, тобто немає міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що в сукупності свідчить, про те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, тому слідчий суддя вважає, що прокурором доведено існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

14 серпня 2025 року слідчим суддею було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 14 вересня 2025 року.

08 вересня 2025 року судом було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 05 листопада 2025 року.

Суд вважає, що на теперішній час не зменшився та продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, достатніх доказів того, що на теперішній час він працевлаштований, ОСОБА_4 не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, інших осіб, раніше судимий.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_4 має сім`ю, проживає з матір`ю, братами та сестрами, визнає вину, та бажає укласти угоду, потерпілий ОСОБА_7 характеризує сім`ю обвинуваченого переважно позитивно, також потерпілий проти укладення угоди не заперечував.

За таких обставин, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є виправданим та до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Такий запобіжний захід відповідає завданням кримінального провадження, встановленим обставинам, особі підозрюваного, меті застосування запобіжного заходу запобіганню зазначеному ризику та забезпеченню належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Судом не встановлено обставин, які давали б підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, в тому числі й особистої поруки або особистого зобов`язання.

Таким чином, клопотання прокурора суд задовольняє частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 задовольнити частково.

Змінити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000328 від 17 червня 2025 року запобіжний захід.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадках необхідності отримання медичної допомоги, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань, строком до 24 грудня 2025 року включно.

Покласти на обвинувачено ОСОБА_4 згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України до 24 грудня 2025 року включно такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду або прокурора;

не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

Ухвала діє до 24 грудня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для виконання направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1