ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника особи, щодо майна

якої вирішується питання

про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року задоволено клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.01.2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID : НОМЕР_3 ;

- сім картку з номером телефону НОМЕР_4 ;

- грошові кошти у сумі 14200 долларів США, 17000 Євро, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

В апеляційній скарзі, із доповненням, адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді.

Відмовити в задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме:

- мобільного телефона марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID : НОМЕР_3 ;

- сім картки з номером телефону НОМЕР_4 ;

- грошових коштів у сумі 14200 доларів США, 17000 Євро.

Зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділу Управління та фінансового відділу Управління Служби Безпеки України у Полтавській області та прокурорів з групи прокурорів у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.02.2025 внесено до ЄРДР за № 0000079, повернути власникам майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID : НОМЕР_3 ;

- сім картку з номером телефону НОМЕР_4 , вилучених під час обшуку 20.01.2025 року;

- грошові кошти у сумі 14200 доларів США, (140 купюр номіналом 100 доларів США), 17000 Євро (133 купюр номіналом 100 євро, 74 купюр номіналом 50 євро), вилучених під час обшуку 20.01.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2025 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку нерухомого майна за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , не був здійснений за місцем його реєстрації, оскільки він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично житлове приміщення, де було проведено обшук, належить його дружині ОСОБА_11 та її матері ОСОБА_12 по 1/2 частині кожній, а тому вказує, що відсутні підстави вважати, що вилучені кошти за даною адресою належать саме ОСОБА_10 .

Вказує, що вилучені кошти у сумі 14200 доларів США та 17000 євро не є речовими доказами, оскільки вироками, які були ухвалені Автозаводським районним судом м. Кременчука від 10.03.2025 року та від 13.03.2025 року в рамках даного кримінального провадження, встановлено лише один епізод виготовлення посвідчення співробітника ДСНС України на ім`я ОСОБА_13 , який до цього передавав ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 121 300 гривень, в якості оплати за дану послугу, що є значно меншим за суму, на яку накладено арешт.

У зв`язку із цим зазначає, що виявлені та вилучені в ході обшуку грошові кошти у сумі 14200 доларів США та 17000 євро, та мобільний телефон із сім-картою не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є неналежними доказами та знаходяться поза межами кваліфікації кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, вказує, що перше клопотання про арешт майна, яке було задоволено слідчим суддею, було погоджене прокурором ОСОБА_15 19.12.2025 року. Пізніше саме прокурор ОСОБА_15 , погоджуючись із скасуванням арешту майна, надавав слідчому судді витяг про закриття кримінального провадження, у зв`язку із чим вважає, що прокурором не надано належних аргументів для повторного арешту майна, яке є речовими доказами у кримінальній справі.

Також зазначає, що у даному кримінальному провадженні порушені строки досудового розслідування та прокурором не вказано, що вилучені грошові кошти є належними речовими доказами, не обґрунтовано співвідношення вилучених грошових коштів до підозри та можливої вигоди, отриманої від злочинної діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача; представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить з наступного.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно із положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 2 статті 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно із ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Колегія суддів, дослідивши клопотання дізнавача та надані до нього матеріали, не погоджується із висновком слідчого судді щодо наявності достатніх підстав для розгляду питання про накладення арешту зважаючи на те, що вказане клопотання містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, з яких саме міркувань пропонується накласти арешт на майно, перелік якого наведено в клопотанні та ухвалі слідчого судді.

Так, у клопотанні наявні лише посилання на зміст положень закону, якими передбачені підстави для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту, без наведення докладного обґрунтування їх застосування у даному випадку щодо різних видів майна мобільного телефону з сім картою, грошових коштів в іноземній валюті.

При цьому дізнавач одночасно формально посилається на положення ст. ст. 98, 168, 170 КК України, без подальшої конкретизації, не вказуючи при цьому, чи є майно, на яке пропонується накласти арешт як на речові докази, знаряддям вчинення кримінального правопорушення; або зберегло на собі його сліди, і якщо так то які саме; або було об`єктом кримінально протиправних дій; або було набуте кримінально протиправним шляхом, чи отримане особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, дізнавач не зазначає, які саме обставини, що мають значення для даного провадження, можуть бути підтверджені цими доказами.

У цій частині колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID : НОМЕР_3 , та сім картка з номером телефону НОМЕР_4 , вилучені під час обшуку 20.01.2025 року, перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення близько одного року, що є більше, ніж достатнім для з`ясування того, чи містять вони будь-які відомості, які мають значення для цього провадження та можуть бути використані як докази, та зазначення відповідних обставин у клопотанні.

Відтак передбачений ч. 2 ст. 171 КПК України обов`язок слідчого (дізнавача) зазначити у клопотанні про арешт майна його підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не може вважатися таким, що був виконаний.

Колегія суддів вважає, що за наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів, слідчий суддя не мав можливості повно, всебічно та об`єктивно його розглянути, у зв`язку із чим викладений в оскарженій ухвалі висновок про задоволення такого клопотання, враховуючи вищезазначені порушення, є передчасним, необґрунтованим і не узгоджується з вищевказаними положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, учасником якої є Україна, Конституції України, Кримінального процесуального закону та практикою Європейського суду з прав людини.

Із вищенаведених міркувань колегією суддів апеляційного суду встановлена невідповідність клопотання про арешт майна вимогам закону, яка унеможливлювала його розгляд по суті, втім слідчий суддя не звернув на це уваги і не повернув його прокурору відповідно до приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, а прийняв його до розгляду та вирішив по суті, що є безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання прокурору для усунення зазначених недоліків відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року про арешт майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 годин з часу отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4