ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002210 від 05.09.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженки села Деревки Полтавської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , незаміжньої, такої, що має вищу освіту, працюючої на посаді лікаря загальної практики сімейної медицини КНП « ЦПМСД №2 » Подільського району м. Києва, раніше несудимої,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

підозрювана ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З клопотання слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002210 від 05.09.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України за підозрою, серед інших, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні тримання підозрюваноъ ОСОБА_5 під домашнім арештом, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

16.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України.

22.09.2025 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва стосовно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком до 20.11.2025.

30.10.2025 постановою керівника Оболонської окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 16.12.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, метою яких є досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Вказаною статтею передбачено, також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту клопотання вбачається, що, обґрунтовуючи наявність законних підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного, сторона обвинувачення посилається на те, що «вина підозрюваної ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового слідства».

Водночас, відповідно до положень ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Твердження сторони обвинувачення про підтвердження наявності вини ОСОБА_5 суперечить як вимогам національного законодавства, так і міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України ураховується при застосуванні норм кримінального процесуального законодавства України, так як п. 2 ст. 6 Конвенції забороняє передчасне вираження судом думки про те, що той «кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», є винним або винною, до того, як це буде доведено відповідно до закону (рішення ЄСПЛ у справах «Мінеллі проти Швейцарії» від 25.03.1983, «Пеша проти Хорватії» від 08.04.2010). Право на презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява державного посадовця щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відображає думку про її вину до того, як її буде доведено відповідно до закону. Навіть за відсутності будь-якого формального висновку достатньо того, що існують певні міркування, які дозволяють припустити, що суд або посадова особа вважають особу, яка обвинувачується, винною. Необхідно встановити принципову відмінність між твердженням про те, що хтось тільки підозрюється у вчиненні злочину, та чіткою заявою, що особа вчинила злочин, за відсутності остаточного вироку.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на важливості вибору державними посадовцями слів у своїх заявах до судового розгляду та визнання особи винною у вчиненні конкретних кримінальних правопорушень (рішення у справах «Бьомер проти Німеччини» від 03.10.2002, «Нештяк проти Словаччини» від 27.02.2007, «Лада проти України» від 06.02.2018).

Відтак твердження сторони обвинувачення у тексті клопотання про застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування про підтвердження вини підозрюваної ОСОБА_5 є порушенням презумпції невинуватості, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справах «Грабчук проти України» 21.09.2006, «Шагін проти України» від 10.12.2009 та ін.

Щодо наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінований злочинів слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться в долучених до матеріалів клопотання доказах та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, окрім іншого, повинно містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, а також виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики.

Слідчий суддя приймає до уваги, що в п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, направлених на забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно:

- встановити усіх наявних свідків, яким відомі обставини та відомості вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та допитати їх;

- отримати висновок експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону, належного ОСОБА_5 , мобільного телефону, належного ОСОБА_7 та планшетного пристрою, належного ОСОБА_7 , вилучених в ході проведення обшуків та на які накладено арешти слідчими суддями Оболонського районного суду міста Києва;

- провести тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні в ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- виконати ряд інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні в разі, якщо виникне необхідність у цьому;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- прийняти законне процесуальне рішення відповідно до положень глави 24 КПК України.

З викладеного вбачається, що кримінальне провадження триває, досудове розслідування не завершено.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Зважаючи докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними та на даний час не зменшились, та ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні й таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , загрозу призначення суворого покарання, відомості про особу підозрюваної (вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, майновий стан), доведення прокурором тієї обставини, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можливо, а також з урахуванням наявності ризиків, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваної в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати місце свого проживання у певний період доби, який, на переконання слідчого судді, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тобто одночасно буде забезпечено виконання цілей кримінального провадження, дотримано права підозрюваної та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

При цьому, відповідно до положень ст. 194 КПК України покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті, здійснюється слідчим суддею лише за умови наведення чіткого переліку таких обов`язків та його детального обґрунтування як у самому клопотанні, так і прокурором в судовому засіданні.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, які мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, що відповідає принципам змагальності та диспозитивності кримінального провадження, закріплених у статтях 22 та 26 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя може зобов`язати підозрюваного виконувати обов`язок, серед інших, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Водночас, як зі змісту клопотання, так і з обгрунтування позиції прокурором в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено переліку осіб, з якими слідчий суддя ухвалою може покласти обов`язок не спілкуватись, що свідчить про невідповідність такої вимоги положенням КПК України, та як наслідок позбавляє слідчого суддю процесуальної можливості покласти на ОСОБА_5 обов`язок його виконання внаслідок неконкретизованості.

Варто зазначити, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті обвинувачення.

Керуючись статтями 176-179, 181, 193, 199, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002210 від 05.09.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом, заборонивши останньому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 23:00 до 06:00 наступної доби у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0002210 від 05.09.2025, а саме до 16.12.2025 включно, за виключенням необхідності отримання будь-якого виду медичної допомоги, передбаченої Законом України від 19.11.1992 №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (екстреної, первинної, спеціалізованої, паліативної), а також за виключенням періоду часу прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги у місті Києві, зобов`язавши ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою слідчих СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не виїжджати за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора;

2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвалу про тримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом передати для виконання до Подільського УП ГУНП у м. Києві.

Подільському УП ГУНП у м. Києві негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної особи мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

У разі невиконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1