Справа № 132/641/16-к
Провадження №11-о/801/6/2025
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

30 вересня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянув заяву захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України,

у с т а н о в и в :

Вироком Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2020 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 10 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 скасовано в частині призначеного покарання.

Ухвалено у цій частині новий вирок, яким визнано винуватим та засуджено:

ОСОБА_4 за ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна;

ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна;

ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та № 2046-VIII від 18 травня 2017 року) зараховано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2015 року по 30 серпня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; з 31 серпня 2018 року по 21 січня 2020 року з розрахунку день за день; з 22 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2021 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 10 травня 2018 року та вирок Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2020 року залишено без змін.

24 вересня 2025 року захисник засудженого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав заяву про перегляд указаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що:

апеляційним судом не був встановлений факт відсутності громадянства України у засудженого ОСОБА_2 , чим порушено процесуальні права останнього;

місцевим судом допущено істотне порушення вимог КПК України - порушено суддями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 таємницю нарадчої кімнати.

Указує, що про ці обставини йому стало відомо під час конфіденційного спілкування із засудженим ОСОБА_2 в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 1)» у серпні 2025 року.

Ознайомившись із поданою заявою приходжу до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу та вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами суд приймає виходячи зі змісту поданої про це заяви.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 зроблено висновок, що:

«положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами й ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті».

Частиною другою статті 459 КПК України визначено виключний перелік нововиявлених обставин:

штучне створення або підроблення доказів;

неправильність перекладу висновку і пояснень експерта;

завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі № 523/12131/19 зроблено висновок, що:

«нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку з виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінального провадження, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують».

Водночас указані захисником засудженого ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 обставини, а саме: відсутність у засудженого громадянства України та порушення таємниці нарадчої кімнати, не є нововиявленими обставинами у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що важливим при перегляді судового рішення є дотримання принципу юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (п. 46) неодноразово акцентував увагу на тому, що:

«одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру».

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.

Оскільки захисником ОСОБА_3 не наведено обставин, які б могли слугувати підставою для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, то у відкритті провадження за заявою останнього слід відмовити.

Керуючись ст. 464 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за заявою захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27 ч. 5 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала заяву, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1