Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/784/2025 Справа № 641/6348/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження,відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 від 19.07.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з загально-середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 року, яка набрала законної сили 27.07.2024 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без конфіскації транспортного засобу. Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та, бажаючи їх настання, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності постановою Московського районного суду м. Харкова 17.07.2024 року та позбавлення права керування транспортним засобом, з метою невиконання рішення суду, маючи реальну можливість його виконувати, з мотивів ігнорування авторитету органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус судців», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 13.11.2024 року о 20 годині 30 хвилин керував без посвідчення водія автомобілем Форд Сієрра з реєстраційним номером НОМЕР_1 та рухався по вул. Каденюка, 12 в м. Харкові, де за порушення правил дорожнього руху був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, після чого, в подальшому, постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без конфіскації транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на умисне невиконання постанов місцевих судів м. Харкова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху та, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, неодноразово протягом 2024-2025 років їх порушував, керуючи без водійських прав різними транспортними засобами, за що притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП (постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 05.12.2024 року, 26.12.2024 року, 09.01.2025 року, 20.04.2025 року).

Таким чином, така систематичність порушень ОСОБА_3 правил дорожнього руху свідчить про ухилення останнім від виконання судового рішення про позбавлення права керування транспортним засобом.

Отже, ОСОБА_3 , свідомо виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанов судів, що набрали законної сили.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю, пояснив, що в 2024 році був зупинений співробітниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України, які вилучили у нього посвідчення водія. Після чого, постановою Московського районного суду м. Харкова у 2024 році його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення з позбавленням права керування транспаортними засобами. Вказав, що, знаючи про рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами та незважаючи на це, продовжував керувати різними транспортними засобами, проте дати та марки автомобілей вже не пам`ятає, більше 3 разів, таким чином, рішення не виконуючи. Зазначив, що щиро розкаюється у скоєному злочині щодо невиконання рішення суду, але необхідності в цьому не було.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (злочині) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), і, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у невиконанні судового рішення, тобто умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує позицію прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді 2 років позбавлення волі із застосування положень ст. 75 КК України, строком на 2 року та п.п. 1,2 ст. 76 КК України. Крім того, суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 382 КК України належить до категорії нетяжких злочинів та приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання, застосувавши до нього положення ч.1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В рамках кримінального провадження арешт майна не накладався, речові докази, судові витрати, цивільний позов- відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався, тому дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на ОДИН рік.

На підставі ч.1 ст.75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку ОДИН рік, не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1