Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5907/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/238/26
Категорія .2 ст.187 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №0000629 від 18.04.2021 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 24.09.2025 стосовно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Богунського районного суду м.Житомира від 18.12.2024 визначено ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання обраховано з дня приведення вироку до виконання, на підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 10.06.2021 по 08.08.2021 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цим же вироком, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання обраховано з дня приведення вироку до виконання, на підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 10.06.2021 по 08.08.2021 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 36081, 60 гривень та моральної шкоди в розмірі 40000 гривень задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 18040 грн 80 коп завданої матеріальної шкоди та 5000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 18040 грн 80 коп завданої матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави 686 грн 48 коп судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи в рівних частках, тобто по 343 грн 24 коп з кожного.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, 18.04.2021 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 перебували поблизу 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_5 , де помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , який проходив поряд. В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник раптовий спільний злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння будь-яким цінним майном, яке належить ОСОБА_11 , поєднаного із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи за мовчазною згодою, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та з метою створення сприятливих умов для реалізації спільного злочинного умислу, вступили з ним в словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 почав втікати.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наздогнали ОСОБА_11 поряд з 6-м під`їздом вказаного будинку, де ОСОБА_9 наніс один удар лівою ногою в область грудної клітки ОСОБА_11 та зірвав з нього шкіряну куртку чорного кольору, яка матеріальної цінності для ОСОБА_11 не становить, від чого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , з метою подолання волі ОСОБА_11 до опору, нанесли останньому декілька ударів кулаками рук по обличчю та грудній клітці, завдавши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден на обох верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелому кісток спинки носа, який відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В подальшому, подолавши таким чином волю ОСОБА_11 до опору, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_10 вихопив із рук ОСОБА_11 мобільний телефон торгівельної марки «Samsung SM-A015F» в корпусі чорного кольору, вартістю 1797 гривень 69 копійок, та разом із ОСОБА_9 зірвали із шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок, довжиною близько 60 см, 585 проби, вагою 40 г, вартістю 36081 гривень 60 копійок, разом із хрестиком, 585 проби, вагою 16,39 г, вартістю 14784 гривень 43 копійки.

Після чого, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишили, та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 52663 грн 72 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду в частині обвинуваченого ОСОБА_9 , як незаконний, та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України визнати невинуватим та виправдати, згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. При цьому, зазначає, що матеріали кримінального провадження не можуть прямо чи непрямо підтвердити версію прокурора про злочинний умисел обвинуваченого на вчинення розбою за попередньою змовою і будь-якими іншими доказами такий намір також не підтверджується. Згідно показань ОСОБА_9 , ані мобільного телефону, ані золотого ланцюжка з хрестиком, а також шкіряної куртки він не забирав, а у ході конфліктної ситуації, яка переросла у бійку, було зазначено, що шкіряну куртку потерпілий зняв із себе сам, а на наступний день ОСОБА_9 неподалік від місця конфлікту знайшов разом із ОСОБА_10 речі, а саме: мобільний телефон потерпілого, а також золоті вироби, які на добровільних засадах самостійно відшукали та повернули потерпілому речі. Наголошує, що з огляду на вищевикладене не прослідковується злочинного наміру (бажання) обвинуваченого на здійснення нападу з метою заволодіння будь-яким цінним майном, поєднаного із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілому, за попередньою змовою групою осіб, а тому слід констатувати відсутність ознак суб`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_9 злочину. Вважає, що в розумінні ст.84 КПК України, посилання суду на покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , рапорт інспектора-чергового Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 , рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Житомирській області ДПП ОСОБА_15 , є протиправним, оскільки ці докази між собою різняться та дані свідки знають про дану подію зі слів потерпілого, а тому не можуть слугувати єдиним джерелом доказу. Зазначає, що відмова суду в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення відповідної експертизи у провадженні, є незаконною, призводить до порушення принципу сприяння захисту. Вважає, що поведінка сторони обвинувачення, яка полягає у незабезпеченні участі свідка ОСОБА_13 , який може надати показання, які виправдовують ОСОБА_9 порушує засаду законності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги та заперечення прокурора проти поданої апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, їх кримінально-правова кваліфікація, доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України в апеляційному порядку сторонами кримінального провадження не оскаржено, а тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Предметом апеляційного розгляду у цій справі є доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, зроблено з дотриманням вимог статті 23 КПК України на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним доказам у їх сукупності, обґрунтовано визнав їх допустимими, належними та взаємопов`язаними, а також достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неповноту судового розгляду є необґрунтованими та не знаходять свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

У ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та надав показання про те, що 18.04.2021 року в нічний час доби разом із ОСОБА_10 перебували біля будинку №12 по вул.Огієнка в м.Житомирі. До них підійшов незнайомий чоловік (потерпілий ОСОБА_11 ), попросив на сигарети, йому відповіли «йди додому, сам нариваєшся», його це розізлило, він почав погрожувати, провокувати бійку. Вони з ОСОБА_16 захищались, можливо, вдарили чоловіка, той взяв його за куртку і він відштовхнув його. Факт нанесення тілесних ушкоджень заперечує, потерпілий хотів нанести йому удар по голові, він був у мотошлемі, лише відштовхнув його, той впав, намагався встати, заплутався у куртці, потім скинув її. ОСОБА_10 з потерпілим почали битися. Припускає, що можливо коли розбороняв потерпілого та ОСОБА_16 , то наніс удар потерпілому. В подальшому, він та ОСОБА_16 втекли на стадіон. На запитання прокурора пояснив, що у потерпілого, коли той до них підійшов, в руці був мобільний телефон, ланцюжок з шиї потерпілого він не зривав, втекли так як побачили декількох людей. Коли вийшов до магазину зустріти маму на місці була поліція, його забрали. Біля магазину був потерпілий з працівниками поліції, крім них було ще двоє осіб, припускає, що знайомі потерпілого. На запитання суду пояснив, що коли зустрілись з потерпілим були вдвох з ОСОБА_10 , були в стані алкогольного сп`яніння, усіх деталей не пам`ятає, можливо хтось ще був з ними. Не знав, що потерпілий є його сусідом, не пам`ятає чи наносив удар ногою потерпілому, кулаками по обличчю потерпілого можливо наніс коли розбороняв потерпілого та ОСОБА_10 , ланцюжок з шиї не зривав, мобільний телефон у потерпілого не забирав. Чи робив це ОСОБА_10 не бачив, можливо, ОСОБА_10 теж наніс потерпілому декілька ударів.

Обвинувачений ОСОБА_10 під час судового розгляду в суді першої інстанції заявив про часткове визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, водночас скористався правом відмовитися від дачі показань та від надання відповідей на запитання учасників судового провадження.

Колегія суддів зазначає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні розбою є його правом та способом захисту, при цьому апеляційний суд критично оцінює показання останнього та вважає що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв їх до уваги, виходячи з того, що вони не узгоджуються, суперечать та спростовуються сукупністю наявних доказів у даному кримінальному провадженні, які належним чином досліджені та оцінені судом.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який надав показання, що 18.04.2021 року в нічний час повертався додому, по вул. І. Огієнка біля будинку №12 зустрів трьох незнайомих хлопців, які йшли зі сторони, підійшли до нього. ОСОБА_9 збив його з ніг, наніс удар в область голови, ногою в грудну клітину, він впав на землю, коли лежав на землі, то били ногами по тілу, обличчю, були видимі тілесні ушкодження. Били двоє ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , третій хлопець стояв в стороні. Забрали мобільний телефон з руки, з шиї зірвали золоту цепочку з хрестиком, забрали ключі від квартири (під`їзду, машини), які знаходились в кишені куртки. При падінні на землю хтось потягнув за куртку (куртка була розстебнута) і вона знялася з тіла, куртку забрали теж, пішли в бік стадіону, він втратив свідомість. Обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції в подальшому на місці злочину знайшли хрестик (майно повернуто), повернуто також мобільний телефон. Через пару днів була зустріч з ОСОБА_9 , той повернув ключі. ОСОБА_17 визнавав той факт, що забрав ключі, казав, що цепочку не брав. Куртку йому повернули друзі - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (він розповів про дану ситуацію, останні пішли на стадіон та знайшли його куртку).

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що знайомий з потерпілим ОСОБА_11 , з обвинуваченими до події не був знайомий. Вночі, 18.04.2021 року був вдома, йому подзвонив ОСОБА_19 та повідомив про те, що з ОСОБА_20 щось сталося. Вони підійшли в двір до будинків, звали, шукали ОСОБА_21 , пішли далі на футбольне поле. Побачили там трьох хлопців (один був в шлемі від мотоцикла, спортивні штани, футболка, білі з чорним штани), запитали в них чи бачили вони що-небудь, останні сказали, що нічого не бачили та нічого не знають, хлопці стояли біля куртки (впізнали її як належну ОСОБА_22 ). Почали гукати потерпілого, той вийшов із-за під`їзду, був весь у крові, повідомив, що виникла бійка з хлопцями, хлопців було троє, останні забрали в нього речі, потерпілий надав опис хлопців, після чого свідок зрозумів, що оті троє на стадіоні і є тими, хто побив ОСОБА_23 . В подальшому всі троє (він, ОСОБА_24 та ОСОБА_23 ) пішли в сторону магазину, почали питати чи хтось щось бачив з приводу побиття. Одна жінка сказала, що знає, що причетний її син, подзвонила до нього та попросила аби він підійшов. Підійшов ОСОБА_9 , почав кричати з приводу того, що чіпають його матір, виник конфлікт, почалася сварка, ОСОБА_17 заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_23 , ОСОБА_23 його впізнав, ОСОБА_25 викликав поліцію. В подальшому, вони ( ОСОБА_26 , ОСОБА_24 та ОСОБА_23 ) поїхали до травмпункту, виявили, що в ОСОБА_23 відсутня цепочка з хрестиком, вернулися назад, на місці, де били ОСОБА_23 , знайшли хрестик.

Вище зазначені показання потерпілого та свідка, які, на думку суду апеляційної інстанції, є послідовними за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх достовірності, спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_9 та підтверджені іншими наявними в провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_11 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 18.04.2021 року близько 02 год 30 хв, перебуваючи за адресою у м. Житомирі, поблизу будинку №12 по вул. І. Огієнка нанесли йому тілесні ушкодження та відкрито викрали його майно (а.п.4-8 т.2);

- даними протоколу огляду місця події від 18.04.2021 року та ілюстративних таблиць до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , в присутності понятих, згідно з яким оглянуто відкриту ділянку місцевості поблизу 6-го під`їзду будинку АДРЕСА_5 . Встановлено місце, де сталася подія, на асфальтному покритті дороги виявлено речовину бурого кольору, ззовні схожу на кров (зроблено змив, поміщено до паперового конверту), на асфальтовому покритті виявлено виріб із золота у формі хрестика (поміщено до паперового конверту) (а.п.5-8 т.2);

- даними письмової заяви ОСОБА_10 від 27.04.2021 року, відповідно до якої останній добровільно надав працівникам поліції мобільний телефон марки Самсунг, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.п.11 т.2);

- даними протоколу огляду місця події та ілюстративної таблиці до нього від 27.04.2021 року, за яким в присутності понятих, за участю ОСОБА_10 , в приміщенні службового кабінету №47 Житомирського РУП оглянуто мобільний телефон марки «Samsung SM-A015F» в корпусі чорного кольору із пошкодженим екраном та дрібними пошкодженнями корпусу, без сім карток, що належить ОСОБА_11 , добровільно наданого ОСОБА_10 (а.п.12-14 т.2);

- даними висновку судової товарознавчої експертизи за №СЕ-19/106-21/5315-ТВ від 25.05.2021 року, ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону торгівельної марки «Samsung» модель «SM-A015F» станом на 18.04.2021 року могла становити 1797,69 гривень (32-39 т.2);

- даними розпорядження заступника директора начальника відділу операцій з цінностями Державної скарбниці України ОСОБА_27 про закупівельні ціни на дорогоцінні метали в брухті НБУ, станом на 16.04.2021 рік ціна на дорогоцінні метали в брухті золото, 585 проби, становить 902, 04 грн за грам металу (без ПДВ) (а.п.41-42 т.2);

- даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за №3264 від 18.04.2021 року, 18.04.2021 року о 03 год 15 хв зафіксовано звернення ОСОБА_11 до травматологічного пункту, з діагнозом: з/перелом кісток спинки носа, забій, садна лівого ліктьового суглобу, садна правого ліктьового суглобу та кисті. Алкогольне сп`яніння. Оглянутий черговим неврологом (а.п.44 т.2);

- даними повідомлення директора КНП «Лікарня №1» Житомирської міської ради ОСОБА_28 від 18.05.2021 року за №1998, наданого на запит старшого слідчого СВ Житомирського РУП ОСОБА_29 від 13.05.2021 року №8245/201/2021, відповідно до якого ОСОБА_11 18.04.2021 року звернувся за медичною допомогою до травмпункту КНП «Лікарня №1» ЖМР. Діагноз: «закритий перелом кісток спинки носа. Забій садна ліктьового суглобу, садна правого ліктьового суглобу та кисті» (а.п.46 т.2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.05.2021 року та фототаблиць до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході проведення якого останній розповів та продемонстрував обставини події, яка мала місце 18.04.2021 року приблизно о 02 год 30 хв поблизу будинку №12 по вул. І. Огієнка в м. Житомирі, детально та послідовно відтворив та показав механізм спричинення йому ударів. Повідомив, що перебував біля будинку №12 по вул. Огієнка, коли до нього підійшли троє раніше невідомих йому чоловіків. Один з них був одягнений в сіру кофту з капюшоном, штани темного кольору, черевики коричневого кольору, повної тілобудови, русяве волосся середньої довжини зачесане набік, мав при собі мотошолом. Другий хлопець худорлявої тілобудови, одягнений в безрукавку темного кольору, кофту з капюшоном сірого кольору, спортивні штани чорного кольору з білими вставками та кеди червоного кольору. Волосся русяве середньої довжини, не зачесане, під нижньою щелепою мав бороду. Третій хлопець середньої тілобудови, зростом близько 170 см, русяве коротке волосся. Між ними відбувся конфлікт, під час якого потерпілий почав втікати, а чоловік з бородою та чоловік з мотошоломом почали його наздоганяти. Третій хлопець залишався на місці. Один з них (хлопець худорлявої тілобудови) наніс потерпілому удар правою ногою в ділянку грудної клітини, від якого потерпілий впав на землю з висоти власного зросту, після чого до них підбіг інший хлопець (повної тілобудови) та вдвох почали наносити потерпілому удари. Хлопець худорлявої тілобудови наніс близько 10 ударів кулаками обох рук в основному в область носу, губ, вилиць та щелепи з обох сторін та декілька ударів обома ногами в ділянку тулуба. Хлопець повної тілобудови бив кулаками обох рук в ділянку грудей та тулуба. Коли потерпілий втікав, чоловіки, які за ним бігли, намагаючись його зупинити, почали зривати з потерпілого куртку чорного кольору зі сторони спини шляхом ривку, від чого потерпілого розвернуло обличчям до нападників та через що останній нахилився вперед, а тому хто саме зірвав куртку він не бачив. В ході бійки, з лівої руки потерпілого хлопець худорлявої тілобудови вирвав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A015F» в корпусі чорного кольору з чохлом чорного кольору, що належить потерпілому, шляхом розгинання пальців кисті вказаної руки. Після чого, продовжуючи бійку, один із нападників зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок плетінням типу «панцир» проба 585, довжиною 60 см, вагою 40 г. Показав механізм нанесення йому першого удару в ділянку грудної клітини правою ногою, механізм нанесення йому ударів кулаками лівої та правої рук, удари ногами в ділянку грудної клітини та тулуба, показав яким чином з нього невідомий зірвав куртку та золотий ланцюжок з шиї, показав яким чином невідомий з лівої руки потерпілого вихопив мобільний телефон шляхом розгинання пальців рук (а.п.47-56 т.2);

- даними протоколу огляду предмету та ілюстративної таблиці до нього від 26.05.2021 року, згідно з яким слідчим за участю потерпілого ОСОБА_11 , у приміщенні службового кабінету №21 Житомирського РУП проведено огляд мобільного телефону торговельної марки «Samsung» моделі «SM-A015F» в корпусі чорного кольору. Під час огляду потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що саме цей мобільний телефон належить йому та саме цей телефон 18.04.2021 року близько 02 год 30 хв напроти під`їзду №6 будинку АДРЕСА_5 вирвали у нього з лівої руки двоє чоловіків, які здійснили на останнього напад (а.п.57-59 т.2);

- даними протоколу огляду предмету та ілюстративних таблиць до нього від 26.05.2021 року, відповідно до якого слідчим за участю потерпілого ОСОБА_11 , у приміщенні службового кабінету №21 Житомирського РУП проведено огляд золотого хрестика проби 585, виявленого та вилученого 18.04.2021 року в ході ОМП за адресою у м. Житомирі, вул. Огієнка, 12. Під час огляду потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що саме цей золотий хрестик вагою 16,39 г належить йому, купувався в 2010 році разом із золотим ланцюжком за 2000 доларів США, робився з ланцюжком на замовлення. 18.04.2021 року близько 02 год 30 хв напроти під`їзду №6 будинку АДРЕСА_5 на ОСОБА_11 здійснили напад двоє чоловіків, в ході чого один з нападників зірвав золотий ланцюжок з хрестиком у ОСОБА_11 (а.п.60-64 т.2);

- даними протоколу огляду предмету та ілюстративної таблиці до нього від 26.05.2021 року, згідно якого слідчим за участю потерпілого ОСОБА_11 , у приміщенні службового кабінету №21 Житомирського РУП проведено огляд зв`язки ключів, що належать потерпілому, а саме один ключ від автомобіля Пежо в корпусі чорного кольору радіохвильовий із трьома клавішами; один ключ довжиною приблизно 10 см металевий сріблястого кольору прямий від під`їзду; один ключ метелик жовтого кольору довжиною приблизно 10 см від верхнього замка вхідних дверей квартири потерпілого; три ключі сріблястого кольору довжиною приблизно 5 см однотипні від нижнього замка вхідних дверей квартири потерпілого. Під час огляду потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що саме ці ключі в одній зв`язці знаходились в лівій кишені шкіряної куртки чорного кольору, що належить останньому, та яку забрали 18.04.2021 року близько 02 год 30 хв за адресою у АДРЕСА_5 троє невідомих чоловіка. Додатково повідомив, що вище описані ключі були йому повернуті його нападником, а саме ОСОБА_9 , через три дні після нападу на ОСОБА_11 (а.п.67-68 т.2);

- даними висновку судово медичної експертизи за №791 від 04.06.2021 року, згідно з яким у ОСОБА_11 виявлено: садна на обох верхніх кінцівках (без зазначення точної форми, розмірів, морфологічних особливостей), які відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелом кісток спинки носа, який відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово медичної експертизи, в протоколі проведення слідчого експерименту та протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 (а.п.69-70 т.2);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фототаблиць до нього від 28.05.2021 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , в присутності понятих із застосуванням фотографування, відповідно до якого останній, за тілобудовою, характерною зачіскою та формою обличчя впізнав особу під номером 4 ( ОСОБА_9 ) зліва направо, четвертий, як такого, що 18.04.2021 року був причетним до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та викрадення майна останнього близько 02 год 30 хв за адресою у АДРЕСА_5 , якого він бачив на стадіоні за адресою у АДРЕСА_6 разом з двома іншими особами чоловіками (а.п.71-76 т.2);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фототаблиць до нього від 28.05.2021 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , який в присутності понятих із застосуванням фотографування, за загальними рисами обличчя, формою та довжиною зачіски, тілобудовою впізнав особу під номером 2 ( ОСОБА_10 ) зліва направо, другий, як такого, що 18.04.2021 року був причетним до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та викрадення майна останнього близько 02 год 30 хв за адресою у АДРЕСА_5 , якого він бачив на стадіоні за адресою у АДРЕСА_6 разом з двома іншими чоловіками (а.п.77-82 т.1);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2021 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , який в присутності понятих, на фотознімку під номером 2 впізнав чоловіка ( ОСОБА_9 ), як такого, що 18.04.2021 року близько 02 год 30 хв був одягнений в сіру кофту з капюшоном, штани темного кольору, взуття коричневого кольору, та якого бачив ще з двома невідомими чоловіками на стадіоні за адресою у АДРЕСА_6 , а потім біля магазину «Улюблений» за адресою у м. Житомирі, вул. І. Огієнка, 3, де потерпілий ОСОБА_11 вказав на цього чоловіка, пояснивши, що саме він був одним із нападників. Впізнав за загальними рисами обличчя, формою носа, розташуванням очей, формою волосся. Згідно довідки слідчого СВ Житомирського РУП ОСОБА_30 до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2021р., на фотознімку під номером 2 відображений ОСОБА_9 . Фотознімки під номерами 1,3,4 до даного кримінального провадження відношення не мають (а.п.83-86 т.2);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2021 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , який в присутності понятих, на фотознімку під номером 4 впізнав чоловіка ( ОСОБА_10 ), як такого, що 18.04.2021 року близько 02 год 30 хв був одягнений в кофту сірого кольору, спортивні штани чорного кольору, взуття червоного кольору, та якого бачив на стадіоні за адресою у м. Житомирі, вул. Лук`яненка, 5 ще з двома невідомими чоловіками. Впізнав за загальними рисами обличчя, формою губ, формою носа, розташуванням очей. Згідно довідки слідчого СВ Житомирського РУП ОСОБА_30 до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2021р., на фотознімку під номером 42 відображений ОСОБА_10 . Фотознімки під номерами 1,2,3 до даного кримінального провадження відношення не мають (а.п.87-90 т.2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 31.05.2021 року та фототаблиць до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_31 в присутності понятих, відповідно до якого останній розповів про обставини події 18.04.2021 року приблизно о 02 год 30 хв поблизу будинку АДРЕСА_5 . Повідомив, що він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , стояли біля будинку №12 по вул. Огієнка в м. Житомирі після вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_9 був одягнений в кофту з капюшоном сірого кольору, штани темного кольору, черевики коричневого кольору, мав при собі мотошолом сірого кольору без захисного скла та ремінця на підборідді. ОСОБА_10 був одягнений в безрукавку темного кольору, кофту з капюшоном сірого кольору, спортивні штани чорного кольору з білими вставками та кеди червоного кольору. До них підійшов невідомий чоловік, одягнений в штани синього кольору, футболку зеленого кольору, взуття темного кольору, куртку шкіряну чорного кольору, також мав золотий ланцюжок із хрестиком на шиї, який, не представившись, почав з ними розмовляти. В ОСОБА_32 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з вказаним чоловіком виникла словесна перепалка, під час якої вказаний чоловік дістав свій мобільний телефон в корпусі чорного кольору із сенсорним екраном та почав з кимось розмовляти. В момент, коли вказаний чоловік з кимось розмовляв, ОСОБА_9 з ОСОБА_10 почали підходити до останнього, а він в свою чергу почав від них втікати, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали наздоганяти чоловіка. Через деякий час ОСОБА_31 побіг за ними. Коли ОСОБА_31 їх наздоганяв, то побачив, що ОСОБА_9 з ОСОБА_10 наздогнали вказаного чоловіка напроти під`їзду № будинку АДРЕСА_5 (в цей момент останній лежав на землі), та почали його бити ОСОБА_9 наніс два удари кулаками обох рук в область нижніх кінцівок та один удар кулаком руки в область грудної клітки. ОСОБА_10 наніс близько 10 ударів кулаками лівої та правої руки в область голови невідомого чоловіка. В ході того, як ОСОБА_9 з ОСОБА_10 били вказаного чоловіка, ОСОБА_9 стягнув з останнього шляхом ривка вищевказану шкіряну куртку чорного кольору, в яку був одягнений невідомий. ОСОБА_10 вирвав з лівої руки невідомого чоловіка його мобільний телефон в корпусі чорного кольору з сенсорним екраном. ОСОБА_31 підбіг до них та почав їх розбороняти. В цей момент почули крик, що зараз викличуть поліцію та всі втрьох втікли з місця події в сторону стадіону, що знаходиться за адресою у АДРЕСА_6 , залишивши вказаного чоловіка лежати на землі біля будинку №12 по вул. Огієнка. Перебуваючи на вказаному стадіоні, ОСОБА_9 викинув вказану шкіряну куртку чорного кольору, після чого він, ОСОБА_31 , направився до друга за адресою у АДРЕСА_7 . На місці ОСОБА_31 показав де саме відбувалася подія (під`їзд, де стояли він з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , та напрямок, звідки до них підійшов ОСОБА_11 ), вказав напрямок, куди почав бігти ОСОБА_11 та місце, де ОСОБА_9 та ОСОБА_10 його наздогнали, показав яким чином ОСОБА_11 наносилися удари ногами, руками, вказав напрямок, в якому ОСОБА_17 та ОСОБА_16 рухались після вчинення нападу на ОСОБА_23 , показав місце, де ОСОБА_9 скинув куртку, належну ОСОБА_11 , та показав місце, де він розійшовся з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.п.91-102 т.2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 23.06.2021 року та ілюстрованих таблиць до нього, згідно яким останній розповів про події, які мали місце 18.04.2021 року приблизно о 02 год 30 хв напроти під`їзду №6 будинку АДРЕСА_5 . Повідомив, що він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_33 перебували поблизу 1-го під`їзду будинку №12 по вул. Огієнка, де помітили невідомого чоловіка, був одягнений в штани синього кольору, футболку зеленого кольору, взуття темного кольору, куртку шкіряну чорного кольору, мав золотий ланцюжок із хрестиком на шиї, який, не представившись, почав з ними розмовляти, з яким виник словесний конфлікт, під час якого вказаний чоловік дістав свій мобільний телефон в корпусі чорного кольору із сенсорним екраном та почав з кимось розмовляти про те, що в нього виник конфлікт і що він потребує допомоги, бо його можуть побити. В момент, коли вказаний чоловік з кимось розмовляв, ОСОБА_17 з ОСОБА_16 почали підходити до останнього, а вказаний чоловік почав від них втікати. Коли ОСОБА_9 з ОСОБА_10 наздогнали вказаного чоловіка, то останній лежав на землі напроти під`їзду №6 вказаного будинку №12, а ОСОБА_34 почали його бити, а саме ОСОБА_9 наніс два удари кулаками обох рук в область нижніх кінцівок та один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, а також один удар правою ногою в область носа. ОСОБА_10 наніс вказаному чоловіку більше 5 ударів кулаками обох рук в область голови. В ході того, як вони били вказаного чоловіка, ОСОБА_9 зтягнув з чоловіка шкіряну куртку чорного кольору, в яку він був одягнений. ОСОБА_10 вирвав з лівої руки вказаного чоловіка його мобільний телефон, по якому той нещодавно балакав. ОСОБА_31 намагався відтягнути ОСОБА_9 та ОСОБА_16 від вказаного чоловіка. Після цього, ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , утримуючи викрадене майно вказаного чоловіка, з ОСОБА_33 втікли з місця події в сторону стадіону, по вул. Лук`яненка, 5, залишивши вказаного чоловіка лежати на землі біля будинку №12 по вул. Огієнка. Перебуваючи на стадіоні, ОСОБА_9 викинув вищевказану куртку, а перед цим забрав в`язку ключів з вказаної куртки. В цей момент втрьох зустріли двох невідомих чоловіків, які шукали ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направилися в сторону будинку №12, а ОСОБА_31 пішов у невідомому напрямку. ОСОБА_17 та ОСОБА_16 піднялися на дах вказаного будинку, де ОСОБА_17 побачив, що ОСОБА_16 тримає вказаний мобільний телефон, який забрав у вказаного невідомого чоловіка. В цей момент до ОСОБА_9 зателефонувала його мати та повідомила, що вона знаходиться біля магазину «Улюблений» за адресою у м. Житомирі, вул. Огієнка, 3, та до неї підійшли троє невідомих чоловіка (один з них має тілесні ушкодження), та які шукають хлопця з мотошоломом сірого кольору, який за описом останніх схожий на ОСОБА_9 , на що останній повідомив своїй матері, що зараз підійде до неї. ОСОБА_9 скинув з себе свою кофту та одразу направився до вказаного магазину, залишивши ОСОБА_10 на даху будинку. Коли ОСОБА_17 підійшов до вказаного магазину, то виявив свою матір разом з вищевказаним чоловіком, на якого ОСОБА_17 з ОСОБА_16 здійснили напад та в якого ОСОБА_17 з ОСОБА_16 викрали майно, з його друзями, яких ОСОБА_17 не запам`ятав. В свою чергу вказаний чоловік вказав на ОСОБА_9 та повідомив присутніх, що це останній зі своїм другом побили його, забравши його майно. На місці події ОСОБА_9 показав місце, де відбувалася подія та детально добровільно її відтворив (під`їзд, де стояли він з ОСОБА_16 та ОСОБА_35 та де саме зустріли невідомого чоловіка, на якого вчинили напад з метою заволодіння майном останнього, вказав на місце, де саме вчинили напад, детально показав механізм нанесення ударів потерпілому, після чого втікли на стадіон, на стадіоні вказав на місце, де він викинув куртку, яку забрав під час нападу у невідомого чоловіка, з якої дістав зв`язку ключів, вказав місце, де саме зустріли двох чоловіків, які шукали потерпілого, вказав напрямок, в якому він та ОСОБА_16 направились на дах будинку АДРЕСА_5 , вказав на магазин «Улюблений», де він зустрівся зі своєю матір`ю, з потерпілим ОСОБА_23 та його друзями). Зауваження до протоколу відсутні, застосовувалась фотозйомка, права та обов`язки підозрюваного попередньо роз`яснені під особистий підпис (а.п.105-115 т.2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 від 23.06.2021 року та ілюстрованих таблиць до нього, відповідно до якого останній розповів про події, які мали місце 18.04.2021 року приблизно о 02 год 30 хв напроти під`їзду №6 будинку АДРЕСА_5 . Повідомив, що він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_33 перебували поблизу 1-го під`їзду будинку №12 по вул. Огієнка, де помітили невідомого чоловіка, був одягнений в штани синього кольору, футболку зеленого кольору, взуття темного кольору, куртку шкіряну чорного кольору, мав золотий ланцюжок із хрестиком на шиї, який, не представившись, почав з ними розмовляти, з яким виник словесний конфлікт, під час якого вказаний чоловік дістав свій мобільний телефон в корпусі чорного кольору із сенсорним екраном та почав з кимось розмовляти про те, що в нього виник конфлікт і що він потребує допомоги, бо його можуть побити. В момент, коли вказаний чоловік з кимось розмовляв, ОСОБА_17 з ОСОБА_16 почали підходити до останнього, а вказаний чоловік почав від них втікати. Коли ОСОБА_10 з ОСОБА_9 наздогнали вказаного чоловіка, то останній лежав на землі напроти під`їзду №6 вказаного будинку №12, а Ширман з Маліновським почали його бити, а саме ОСОБА_9 наніс два удари кулаками обох рук в область нижніх кінцівок та один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, а також один удар правою ногою в область носа. ОСОБА_10 наніс вказаному чоловіку більше 5 ударів кулаками обох рук в область голови. В ході того, як вони били вказаного чоловіка, ОСОБА_9 зтягнув з чоловіка шкіряну куртку чорного кольору, в яку він був одягнений. ОСОБА_10 вирвав з лівої руки вказаного чоловіка його мобільний телефон, по якому той нещодавно балакав. ОСОБА_31 намагався відтягнути ОСОБА_16 та ОСОБА_9 від вказаного чоловіка. Після цього, ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно вказаного чоловіка, з ОСОБА_33 втікли з місця події в сторону стадіону, по вул. Лук`яненка, 5, залишивши вказаного чоловіка лежати на землі біля будинку №12 по вул. Огієнка. Перебуваючи на стадіоні, ОСОБА_9 викинув вищевказану куртку, а перед цим забрав в`язку ключів з вказаної куртки. В цей момент втрьох зустріли двох невідомих чоловіків, які шукали ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 направилися в сторону будинку №12, а ОСОБА_31 пішов у невідомому напрямку. Ширман з ОСОБА_17 піднялися на дах вказаного будинку, де ОСОБА_17 побачив, що ОСОБА_16 тримає вказаний мобільний телефон, який забрав у вказаного невідомого чоловіка. В цей момент до ОСОБА_9 зателефонувала його мати та повідомила, що вона знаходиться біля магазину «Улюблений» за адресою у м. Житомирі, вул. Огієнка, 3, та до неї підійшли троє невідомих чоловіка (один з них має тілесні ушкодження), та які шукають хлопця з мотошоломом сірого кольору, який за описом останніх схожий на ОСОБА_9 . ОСОБА_9 пішов до вказаного магазину, а ОСОБА_10 через декілька хвилин після ОСОБА_9 направився додому. На місці події ОСОБА_10 показав місце, де відбувалася подія, добровільно відтворив її (під`їзд, де стояли він з ОСОБА_17 та ОСОБА_35 та де саме зустріли невідомого чоловіка, на якого вчинили напад з метою заволодіння майном останнього, вказав на місце, де саме вчинили напад, детально показав механізм нанесення ударів потерпілому, після чого втікли на стадіон, на стадіоні вказав на місце, де ОСОБА_17 викинув куртку, яку забрав під час нападу у невідомого чоловіка, вказав місце, де саме зустріли двох чоловіків, які шукали потерпілого). Зауваження до протоколу відсутні, застосовувалась фотозйомка, права та обов`язки підозрюваного попередньо роз`яснені під особистий підпис (а.п.116-125 т.2).

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_9 ознак суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому злочину, є безпідставними.

Так, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінальним процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

У свою чергу колегія суддів зазначає, що з об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 187 КК України, розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння майном.

Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Із суб`єктивної сторони розбій характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Повертаючись до матеріалів цього кримінального провадження, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, даючи кримінально-правову оцінку діянням обвинуваченого, дійшов правильного висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 розбійного нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_9 діяв усвідомлено: спільно із обвинуваченим ОСОБА_10 він обрав потерпілого як об`єкт незаконного заволодіння майном, наблизився до потерпілого та вступив у словесний конфлікт. Під час переслідування потерпілого, який намагався втекти, обвинувачений не відмовився від своїх намірів, а навпаки, продовжив дії, спрямовані на подолання опору потерпілого та досягнення мети.

Застосування фізичного насильства, спрямованого на подолання волі потерпілого, та заволодіння майном у поєднанні з узгодженими діями зі співучасником ОСОБА_10 свідчать про свідоме і цілеспрямоване прагнення обвинуваченого досягти кінцевого результату злочину. Дії ОСОБА_9 не були випадковими, спонтанними або, як стверджував сам ОСОБА_9 , викликані поведінкою потерпілого; вони були передбачуваними та спрямованими на конкретний результат незаконне заволодіння чужим майном, що підтверджується зазначеними вище письмовими доказами, в тому числі протоколом слідчого експерименту проведеного за участю самого обвинуваченого ОСОБА_9 та показаннями учасників провадження, зокрема послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_12 .

Таким чином, досліджені докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх наслідки та цілеспрямовано реалізовував злочинний умисел, що повністю відповідає ознакам суб`єктивної сторони злочину за частиною другою статті 187 КК України. Відповідно, доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого суб`єктивної сторони злочину є безпідставними та спростовуються наявними доказами, оціненими судом першої інстанції відповідно до вимог статті 94 КПК України.

Необґрунтованими є і апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 щодо відсутності у діях обвинуваченого ОСОБА_9 попередньої змови на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на таке.

Під домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину слід розуміти узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій).

З роз`яснень, які містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року слідує, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Таким чином форма змови, вербальна (словесна), усна чи письмова, або у формі конклюдентних дій для наявності співучасті не має значення. Змова про вчинення злочину може відбуватися як задовго до вчинення злочину так і прямо перед його вчиненням, але до замаху на нього.

Із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин убачається, що дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мали чітко виражений узгоджений, послідовний і взаємопов`язаний характер, який проявлявся на всіх етапах розвитку злочинної події до початку нападу, під час його вчинення та після завершення злочину, що у своїй сукупності свідчить про наявність між ними попередньої змови на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, до початку безпосереднього нападу обвинувачені перебували разом у нічний час поблизу житлового будинку, спільно помітили потерпілого ОСОБА_11 , одночасно підійшли до нього та, діючи узгоджено, вступили з ним у словесний конфлікт. Зазначені дії були спрямовані не на випадкове спілкування, а на створення сприятливих умов для реалізації злочинного умислу, що підтверджує спільність намірів та готовність кожного з обвинувачених до вчинення насильницького нападу з корисливою метою.

Під час вчинення злочину узгодженість дій обвинувачених підтверджується спільним переслідуванням потерпілого, що свідчить про їх взаємну поінформованість щодо злочинних намірів один одного та внутрішню згоду на доведення злочину до кінця, а також одночасною участю у застосуванні до потерпілого фізичного насильства, спрямованого на подолання його волі до опору. Крім того, між співучасниками відбувся фактичний розподіл ролей: ОСОБА_9 застосував фізичне насильство та зірвав з потерпілого куртку, тоді як ОСОБА_10 безпосередньо заволодів мобільним телефоном, після чого обидва обвинувачені спільно зірвали із шиї потерпілого золотий ланцюжок із хрестиком. Такий спосіб спільних дій відповідає роз`ясненням, наведеним у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року, та свідчить про реалізацію єдиного злочинного умислу.

Після завершення нападу обвинувачені разом залишили місце події, утримуючи викрадене майно при собі, та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, що також підтверджує наявність спільного умислу та узгодженість їхніх дій.

Таким чином, у контексті конкретних фактичних обставин даного кримінального провадження апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що попередня змова між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була досягнута у формі конклюдентних дій безпосередньо перед початком нападу та повністю реалізована в ході його вчинення. Сукупність узгоджених дій обвинувачених спільний вибір потерпілого, одночасний початок конфлікту, спільне переслідування потерпілого, який намагався втекти, скоординоване застосування фізичного насильства, розподіл ролей під час заволодіння майном та подальше спільне залишення місця події беззаперечно свідчить про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Заперечуючи обставини наявності попередньої змови між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисник не навів переконливих доводів та доказів, які ці обставини спростовують.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_9 ознак попередньої змови є необґрунтованими, не узгоджуються з фактичними даними справи та обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для їх задоволення апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд також вважає надуманими твердження захисника обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду. Зокрема, у поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається на нібито протиправне ігнорування судом клопотання сторони захисту, проте не зазначено, яке саме клопотання мало бути задоволене, його зміст чи значення для кримінального провадження, обмежуючись лише загальним посиланням на положення статті 332 КПК України, що регулює проведення експертизи за ухвалою суду. Водночас із матеріалів справи очевидно, що сторона захисту такого клопотання не заявляла. Відсутність відповідного звернення у матеріалах провадження виключає можливість висновків про будь-яке його ігнорування судом або порушення загальних засад кримінального провадження.

Не вбачає колегія суддів і позбавлення сторони захисту права на повний та об`єктивний судовий розгляд, у зв`язку із тим, що суд за клопотанням прокурора виключив свідка сторони обвинувачення ОСОБА_13 із переліку осіб, обов`язкових для допиту.

Так, відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Хоча суд дійсно повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, це не означає, що саме на суд покладено безумовний обов`язок забезпечити участь свідків, оскільки доказування вини особи, а отже надання відповідних доказів суду за законом є обов`язком сторони обвинувачення.

Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ч.2 ст.327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вживав усіх можливих та необхідних заходів для повідомлення свідка ОСОБА_13 про дату, час і місце розгляду провадження і забезпечення його явки до суду, однак у зв`язку із тим, що сторона обвинувачення не змогла забезпечити явку вказаного свідка в судові засідання, прокурор відмовився від його допиту, що є правом сторони обвинувачення, оскільки вказаний свідок є свідком саме сторони обвинувачення, і саме сторона обвинувачення заявляла клопотання про його виклик.

Крім того, як убачається з технічного носія інформації запису судового засідання від 18.07.2025 року ні обвинувачений, ні захисник не висловлювали будь-які заперечення щодо заявленого прокурором клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_13 , не наполягали на його допиті, не повідомляли про жодні обставини, які може повідомити цей свідок і які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів для повідомлення свідка ОСОБА_13 та забезпечення явки його до суду, однак через його неодноразову неявку, суд був позбавлений можливості провести допит останнього, врахувавши відмову прокурора від допиту ОСОБА_13 , суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні, з чим погоджується колегія суддів.

Варто також зазначити, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, а тому враховуючи, що сторона обвинувачення відмовилась від допиту даного свідка, а сторона захисту жодних заходів для встановлення її місця перебування не вживала та не наполягала на її допиті, суд самостійно не міг вживати активних дій для забезпечення явки свідка обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК України.

З аналогічних підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про допит інспекторів патрульної поліції ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , які у складі екіпажу «Граніт 101» прибули на місце вчинення злочину, отримавши відповідний виклики на службовий планшет (а.п.3 т.2). У судовому засіданні першої інстанції їх допит не був заявлений ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту, та не було наведено обставин, які ці особи могли б повідомити і які відповідно до статті 91 КПК України підлягали б доказуванню.

Відсутність відповідного клопотання в суді першої інстанції та непереконливість аргументів про необхідність допиту в апеляційній скарзі виключає можливість визнання такого допиту обов`язковим для забезпечення повного та об`єктивного судового розгляду. До того ж, на переконання колегії суддів, відсутні факти які б свідчили, що дані особи можуть надати відомості, які можуть істотно вплинути на встановлені судом фактичні обставини та правильність кваліфікацію дій обвинуваченого.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст.91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення, у тому числі й перебігу події), причетності обвинуваченого до учинення інкримінованого йому діяння, його винуватості, форми вини, мотивів і мети та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_9 у даному провадженні кримінального правопорушення.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість наведених висновків апеляційного суду апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 24.09.2025 стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою на протязі того ж часу з моменту отримання копії рушення.

Судді :