ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2786/25 Справа № 214/3231/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачено ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002273 від 13.12.2018 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство України, який має вищу освіту, одружений, не працює, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того вирішені цивільні позови, заявлені у провадженні.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у наступному:

13.12.2018, приблизно о 16-30 годині, в темний час доби, в умовах міського освітлення, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по мокрому бетонному покриттю проїзної частини Об`їзної дороги, з боку вул. Дніпропетровське шосе в напрямку вул. Електрозаводська, рухався технічно справний автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

В цей же час, на проїзну частину Об`їзної дороги, попереду ліворуч по ходу руху автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , у невстановленому для цього місці, вийшла пішохід ОСОБА_11 , яка почала її перетинати в бік будинку №23 по вул. Лісового.

Водій ОСОБА_8 , в момент виявлення ним пішохода ОСОБА_11 , яка рухалась по проїзній частині Об`їзної дороги, з ліво на право відносно руху автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , видимість якої йому нічого не обмежувало, повинен був діяти відповідно до п.п.1.5, 2.3б, 12.3 ПДР України.

Однак, водій ОСОБА_8 , при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_11 , об`єктивну можливість виявити яку він мав, та маючи можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України, діючи зі злочинною недбалістю, своєчасно заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу не вжив, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3б, 12.3 ПДР України, відповідно до яких:

- 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- 2.3б - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Внаслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу станції швидкісного трамвая «Міська лікарня», в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_11 , контрактувавши з останньою передньою лівою частиною свого автомобіля.

Відповідно до висновку експерта №501 від 23.04.2019, внаслідок ДТП у пішохода ОСОБА_11 , виникли такі тілесні ушкодження: сполучена травма: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, переломи 2, 3, 4, 5, 6, 8 ребер праворуч, розрив правої легені, гемоторакс праворуч; закритий уламковий перелом ліктьового відростку праворуч; закритий перелом кісток верхньої третини правої гомілки; забійні рани обличчя, синці обличчя. За своїм характером ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Відповідно до висновку експерта №32/10.1/89 від 24.04.2019, при заданих вихідних даних, у діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Доводи апеляційної скарги:

Прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду 1-ї інстанції в частині призначення ОСОБА_8 покарання та ухвалення в цій частині апеляційним судом нового вироку в зв`язку із невідповідності призначеного судом покарання через його м`якість ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просив призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк на 3 (три) роки.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначив, що при вирішенні питання про призначення покарання суд не в повній мірі врахував те, що обвинувачений не визнав вини та не розкаявся у вчиненому, заходів по відшкодуванню спричиненої шкоди не вжив.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_8 із направленням провадження на новий розгляд в суд 1-ї інстанції.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначив, що висновки суду про винність ОСОБА_8 не підтверджується матеріалами провадження, судом не надано належної оцінки дослідженим доказам.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також судом при винесені вироку порушено норми матеріального права, вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не надано належної оцінці висновку судово-медичної експертизи № 501 від 23.04.2019 року. Зазначає, що відповідно до ч. 4. ст. 69 КПК експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Проте, в основу висновків експерта покладені дані медичної документації, яку експерт сам витребував з медичної установи

Також судом не було надано належної оцінки протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , який був проведений 08 квітня 2019 року, який було складено не на місці проведення слідчої дії, а у приміщенні Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області. Крім того, під час проведення цієї слідчої дії не було детально з`ясовано у свідка дані про рух потерпілої та іншого автомобіля.

Вказує на те, що під час слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 08 квітня 2019 року потерпіла про другий автомобіль на місці ДТП взагалі нічого не повідомляла, хоча під час першого допиту казала, що було два автомобіля.

Звертає увагу, що в постанові про призначення автотехнічної експертизи у наданих вихідних даних взагалі відсутні відомості щодо руху другого автомобіля від світлофору до моменту ДТП, тобто слідчим в повній мірі не наданні всі відомі данні, які впливають в подальшому на висновок експерта, що свідчить про зацікавленість слідчого в даному кримінальному провадженні.

Крім цього в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні відомості, що другий автомобіль хтось намагався встановити, що ще раз підтверджує, про необ`єктивність розслідування та не встановлення всіх обставин справи відповідно до ст. 91 КПК України.

Вважає слідчі експерименти такими, що не відображають в повній мірі події, які відбувались 13.12.2018 року, так як даних про рух другого автомобіля взагалі відсутній, окрім того, як він знаходився на зупинці перед світлофором.

Звертає увагу, що в протоколах слідчих експериментів зазначено, що використовувався фотоапарат, рулетка довжиною 30 метрів, крейда, але зазначено чим саме були здійсненні вимірі швидкості руху пішохода та автомобіля, тому виникає сумнів щодо використання секундоміра. Також зазначено що використовувалась біла крейда, але під час слідчого експерименту йшов дощ, та був мокрий асфальт, що ставить під сумнів, що її будо видно на мокрому бетонному покритті та вірно були здійсненні вимірі, а не на око, як хтось вирішив що це буде вірно.

Вважає, що протоколи слідчих експериментів не відповідають вимогам ст. 104 КПК України.

Звертає увагу, що судом не було надано оцінки діям пішохода (потерпілої сторони), який порушив правила ПДР. Оцінка поведінки пішоходів не вимагає експертизи, але її може здійснювати суд, керуючись ПДР.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника обвинуваченого в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив її залишити без задоволення.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, судом 1-ї інстанції при розгляді провадження та ухвалені вироку належним чином було додержано вимоги вказаних норм закону.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину за пред`явленим йому обвинуваченням не визнав та показав, що 13.12.2018, приблизно о 16-30 годині, він рухався на власному автомобілі «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 з боку автовокзалу в бік мкрн. 5-й Зарічний по Об`їзній дорозі в м. Кривому Розі. В салоні його автомобіля знаходився його товариш ОСОБА_13 . В цей час він зупинився на червоний сигнал світлофора в крайній правій смузі поблизу зупинки громадського транспорту «Друга міська лікарня». Зліва від нього знаходився чорний позашляховик «Toyota Prado». Також, на цьому світлофорі був регульований пішохідний перехід. Для автомобілів горів червоний сигнал світлофору, тому пішоходи переходили дорогу. Коли загорівся зелений колір світлофору, він почав рух. Позашляховик «Toyota Prado», що стояв зліва від нього, також, почав рухатися та був на 1,5 метри попереду нього. Вказана ділянка дороги обмежена парапетом. Він набрав швидкість приблизно 50 км/год., видимість була хороша, однак, зліва від нього оглядовість була закрита позашляховиком. Інтервал між його автомобілем та «Toyota Prado» складав приблизно 50-80 см. Потім, він побачив, як з-під передньої частини позашляховика на нього летить чорний силует. Удар прийшовся на переднє ліве бокове крило його автомобіля. Після цього, він застосував екстрене гальмування, відвернув кермо праворуч і зупинився. Він вийшов з автомобіля та побачив, що позаду його автомобіля лежала потерпіла, яка впала приблизно за 1,5 метри від краю проїзної частини. Там, де потерпіла переходила дорогу, не було пішохідного переходу, а дорога огороджена з двох боків парапетами. Він весь час знаходився біля потерпілої. Остання була в свідомості, однак від неї відчувався характерний запах алкоголю з порожнини рота.

Але не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винність була підтверджена дослідженим в ході судового розгляду доказами.

Потерпіла ОСОБА_11 показала, що 13.12.2018 приблизно о 16-30 годині на Об`їзній дорозі, біля міської лікарні №2 вона переходила дорогу з боку зупинки швидкісного трамваю на мкрн. Східний. Пішохідного переходу в тому місці не було, однак всі люди там переходили дорогу, на той час дорога не була огороджена. Коли їй залишалось приблизно два метри до бордюру, та вона майже перейшла дорогу, її збив автомобіль «DAEWOO LANOS» червоного чи бордового кольору. В той день вона знаходилась в тверезому стані, вона не вживає алкоголь, тільки настойки валеріани або пустирника. На дорозі було хороше міське освітлення, снігу або інших опадів не було, але дорога була мокра. Вона не зупинялася на проїзній частині, йшла швидким кроком, була впевнена, що встигне перейти дорогу. Перед нею, також, йшли люди, які вийшли зі швидкісного трамваю. В цей час автомобілі стояли на червоний сигнал світлофора, тому всі люди переходили дорогу. Вона звернула увагу на автомобіль, що її збив, але не думала, що він так швидко під`їде. Автомобіль ударив її лівою стороною. Удар їй прийшовся в правий бік, від чого вона втратила свідомість.

В ході досудового розслідування із потерпілою 08.04.2019 було проведено слідчий експеримент, в якому приймали участь статист, спеціаліст-автотехнік. В якості статистичних транспортних засобів використовувались автомобілі «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 та «Hyundai ix35» д.н.з. НОМЕР_3 , а також, автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_4 , який використовувався виключно під час проведення щосекундного розсунення. З приводу вказаного факту потерпіла не заперечувала та додала, що вказані статистичні автомобілі схожі за своїми зовнішніми ознаками та параметрами з тими, що були на момент вказаної ДТП. На місті, де відбулось ДТП потерпіла за допомогою статиста на наданих автомобілів відтворила подію ДТП із зазначенням вузлових моментів, як то місця початку її руху через проїжджу частину, розташування автомобілів, напрямку та швидкості її руху, місця наїзду на неї автомобілем, яким керував обвинувачений. При цьому були проведені відповідні заміри відстані, часу руху потерпілої. В ході цього слідчого експерименту потерпіла зазначала, що на світлофорі крім автомобіля під керуванням обвинуваченого, у тому же напрямку руху у лівій смузі зупинився інший автомобіль, місце знаходження якого відтворював автомобіль «Hyundai ix35» д.н.з. НОМЕР_3 . Потерпілою було описано характер руху вказаних автомобілів до моменту її збиття. За поясненнями потерпілої було відтворено рух вказаних автомобілів із виконанням відповідних вимірювань. Потерпіла категорично зазначила, що її збив саме автомобіль «DAEWOO LANOS». Інших контактів між нею з іншими транспортними засобами не було. За участю спеціаліста автотехника було проведено щосекундне розсунення автомобілів під час руху. Під час якого було встановлено, що з моменту, коли автомобілі учасники ДТП почали рухатись з постійною швидкістю (на відстані 60,0 м. перед місцем наїзду) з місця водія статистичного автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_4 візуально видно, що потерпіла ОСОБА_11 знаходиться на проїзній частині на відстані 9,0 м. перед місцем наїзду по ходу свого руху та на зазначеній відстані і до місця наїзду постійно знаходиться в полі зору водія автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому невстановлений автомобіль, який рухався ліворуч від нього, не обмежував йому оглядовість. Аналогічні висновки були зроблені із врахуванням руху потерпілої безпосередньо перед ДТП (том 2 а.с.64-79).

Даними протоколу слідчого експерименту спростовуються твердження апелянта про те, що під час проведення цієї слідчої дії не враховувались пояснення потерпілої щодо наявності на місці ДТП крім автомобіля під керуванням обвинуваченого, іншого автомобіля, який рухався у тому же напрямку. Такі пояснення потерпілої були детально враховані під час слідчого експерименту.

Відповідно до ст.106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Як вбачається зі змісту протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої, ця слідча дія проводилась достатньо тривалий термін у вечірній час. В ході її проведення отримано великий обсяг інформації. З врахуванням чого, апеляційний суд вважає природнім і таким, що суттєво не порушує вимог процесуального закону виготовлення протоколу слідчого експерименту в той же день у приміщенні Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області. Протокол слідчої дії складений у відповідності до вимог ст.ст. 104, 106, 240 КПК України та підписаний без зауважень учасниками слідчого експерименту.

За висновком експерта №501 від 23.04.2019 та фототаблицею до нього, у ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: сполучена травма: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, переломи 2, 3, 4, 5, 6, 8 ребер праворуч, розрив правої легені, гемоторакс праворуч; закритий уламковий перелом ліктьового відростку праворуч; закритий перелом кісток верхньої третини правої гомілки; забійні рани обличчя, синці обличчя. За своїм характером ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження виникли від ударної дії тупих твердих предметів, які могли мати, як обмежену, так і необмежену травмуючу поверхню в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при наїзді автомобіля, що рухався. Час виникнення ушкоджень, згідно з даними медичних документів, може відповідати 13.12.2018. Тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути при обставинах, вказаних в ухвалі суду. При досліджені на Алкотест-М в момент надходження потерпілої до стаціонару, виявлено 0,19 проміле етилового алкоголю. Результати дослідження крові та сечі потерпілої на наявність алкоголю та наркотичних засобів в медичних документах відсутні (том 2 а.с.40-43).

Експерт ОСОБА_14 , суду пояснив, що судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_11 проводив експерт ОСОБА_15 . Однак, останній помер у січні 2021 року. Він, як завідувач відділення, в силу своїх посадових обов`язків, ознайомився з вхідними та вихідними даними цієї експертизи, перевірив, щоб все відповідало нормам законодавства. Він підтверджує, що експертиза №501 від 23.04.2019 проведена щодо ОСОБА_11 відповідно до діючого законодавства та з дотриманням вимог наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995. Під час проведення експертизи була присутня потерпла та використовувалась медична картка стаціонарного хворого з міської лікарні №2. Матеріали кримінального провадження для проведення експертизи не надавались, але питання, які були винесені на експертизу, не потребували дослідження матеріалів провадження. Також, була складена схема, в якій зазначено, що переломи виявлено в потерпілої з правої сторони. З точки зору судової медицини, ушкодження, що утворилися в потерпілої при ДТП, мають єдиний час та єдиний механізм утворення. Щодо вказаного випадку, предметами травми могли бути частини кузова автомобіля або покриття дороги. Окрім того, експерт зазначив, що розділити по ступеню тяжкості тілесні ушкодження потерпілої неможливо, оскільки вони утворилися в комплексі. У вказаному випадку, тілесні ушкодження потерпілої мають ознаки тяжких за ознаками небезпеки для життя. Також, можна стверджувати, що потерпіла була звернута правим боком до предмету травми.

Висновок експерта №501 від 23.04.2019 був зроблений на підставі ухвали слідчого судді від 07.03.2019 про призначення судово-медичної експертизи, в якій зокрема, окрім іншого, було зазначено про надання експерту для дослідження медичної документації потерпілої ОСОБА_11 (том 2 а.с.36-37).

Під час експертного дослідження експертом безпосередньо було оглянуто потерпілу ОСОБА_11 , також, була досліджена медична документація, яка була надана КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР на запит КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» (том 2 а.с.201).

По закінченню проведення експертизи карту було повернуто до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, де та знаходиться в архиві (том 3 а.с.200).

Тобто, висновок судово-медичної експертизи було зроблено на підставі дослідження медичних документів саме потерпілої та її огляду. Підстав до сумнівів у відповідній кваліфікації експерта у суду не було.

З іншого боку ні обвинувачений, ні захисник не заявляли про недостовірність висновків судово-медичного експерта та не ставили питання про витребування та ознайомлення із даними медичної картки потерпілої, проведення повторної чи додаткової судово медичної експертизи з метою встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій.

За приписами ч.1 ст.87 недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Ні захисником, ні ОСОБА_8 не зазначалось які самі права та свободи обвинуваченого були порушені в наслідок проведення зазначеної судово-медичної експертизи.

Потерпіла також не заявляла про будь-яке порушення її прав при використанні даних її медичної картки при проведенні судово-медичної експертизи.

З в рахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду 1-ї інстанції про те, що отримання експертом медичної документації безпосередньо з КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків.

А тому апеляційний суд не вважає доведеним довід апеляційної скарги про недопустимість в якості доказу висновку судово-медичної експертизи №501 від 23.04.2019р.

В ході досудового розслідування також були проведені слідчі експерименти із ОСОБА_8 (том 2 а.с.80-87), свідком ОСОБА_13 (том 2 а.с.101-108), свідком ОСОБА_12 (том 2 а.с.56-63), в ході яких також детально були з`ясовані пояснення вказаних осіб про обставини виникнення ДТП, в якому було травмовано потерпілу, із проведенням відповідних замірів та фіксації у протоколах цих слідчих дій.

В протоколі огляду місця події від 13.12.2018р. із схемою до нього та фототаблицею зафіксована дорожня обстановка на місці ДТП, пошкодження, виявлені на автомобілі, яким керував обвинувачений (том 2 а.с.5-16).

За висновоком експерта №32/10.2/86 від 23.04.2019р. на момент проведення огляду, робоча гальмівна система та система рульового керування автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані.

Свідок ОСОБА_13 показав, що обвинувачений ОСОБА_8 є його кумом. 13.12.2018, приблизно о 16-15 годині, він був пасажиром автомобіля «DAEWOO LANOS» під керуванням ОСОБА_8 , знаходився на передньому пасажирському сидінні. На вулиці було міське освітлення. Йшов мокрий сніг та був легкий туман. Вони рухались з боку бульвару Вечірній по Об`їзній дорозі в сторону мкрн. Зарічний. Під`їхавши до світлофору на міській лікарні №2, вони зупинилися на червоний сигнал світлофора в першій правій смузі для руху. Зліва від них стояв автомобіль «Toyota Prado» чорного кольору. На зелений сигнал світлофора вони почали рух в бік мкрн. Зарічний. Автомобіль «Toyota Prado» почав їх обганяти, та приблизно через 150-200 метрів обігнав їх на пів корпуса. Видимість з їх автомобіля обмежувалась цим позашляховиком. В цей час, щось мелькнуло з лівої сторони та відбувся гучний удар. ОСОБА_8 застосував екстрене гальмування та вони зупинилися. Коли вони вийшли з автомобіля, побачили, що позаду них, приблизно за 1 метр від тротуару, хтось лежить на дорозі по їх смузі для руху. Вони підійшли ближче і побачили, що лежить жінка, одягнута в плащ та загорнута в шарф. З ними до потерпілої, ще підійшли чоловік та жінка. Тоді, він, ОСОБА_8 та чоловік, що підійшов, відтягнули потерпілу на узбіччя. Після цього, він викликав поліцію, а чоловік швидку медичну допомогу. В цей час, потерпіла була в свідомості, просила її відпустити додому. Коли приїхала швидка медична допомога, потерпілу забрали до лікарні. Від неї відчувався різкий запах алкоголю. До наїзду, він людей ані на дорозі, ані на узбіччі не бачив. На їх автомобілі було пошкоджене переднє ліве крило, розбите переднє лобове скло, відбите ліве дзеркало заднього виду.

Матеріали огляду місця події, слідчих експериментів стали предметом дослідження автотехнічної експертизи №32/10.1/89 від 24.04.2019р., де було досліджено чотири варіанти механізму ДТП. Експерт зазначив наступне:

За варіантом №1 (згідно зі свідченнями ОСОБА_11 ) при заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_8 по керуванню автомобілем «DAEWOO LANOS» вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з ДТП.

За варіантом №2 (згідно зі свідченнями ОСОБА_12 ) при заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_8 по керуванню автомобілем «DAEWOO LANOS» вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з ДТП.

За варіантом №3 (згідно зі свідченнями ОСОБА_8 ) у зв`язку з недостатністю вихідних даних, дати технічну оцінку відповідності дій водія ОСОБА_8 вимогам ПДР України, на даному етапі дослідження, не є можливим;

За варіантом №4 (згідно зі свідченнями ОСОБА_13 ) у зв`язку з недостатністю вихідних даних, дати технічну оцінку відповідності дій водія ОСОБА_8 вимогам ПДР України, на даному етапі дослідження, не є можливим (том 2 а.с.120-124).

Експерт ОСОБА_16 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що ним проводилась експертиза, на підставі якої було складено висновок №32/10.1/89 від 24.04.2019 р. Вказана експертиза проводилась відповідно до даних, наданих слідчим з постановою про надання вихідних даних. Експерт зазначив, що момент можливого виявлення водієм автомобіля пішохода через об`єкт, що обмежував оглядовість встановлювався під час проведення слідчого експерименту, в якому він приймав участь в якості спеціаліста. Якщо б щось при проведенні слідчого експерименту не відповідало вимогам методичних рекомендацій, то спеціаліст зазначив би про це в протоколі слідчого експерименту. По третьому та четвертому варіантам за свідченнями ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , відповісти на питання не надалось за можливе, оскільки не було достатньо вихідних даних, а саме темпу руху пішохода. Ані ОСОБА_8 , ані свідок ОСОБА_13 пішохода не бачили.

Відповідно п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди

Колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції надано належну оцінку дослідженим в ході судового розгляду доказам як кожному окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупністі - з точки зору достатності та взаємозв`язку. На підставі цієї оцінки суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України.

Показання потерпілої про механізм ДТП детальні, послідовні, підтверджені під час слідчого експерименту, узгоджуються із даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , даними огляду місця події, яким зафіксовані пошкодження лівої передньої частини автомобіля, яким керував обвинувачений, даними висновку судово-медичної експертизи. Враховуючи зазначене, суд обґрунтовано взяв до уваги версію потерпілої щодо механізму ДТП. А за висновками автотехнічної експертизи за цим варіантом механізму ДТП в діях водія ОСОБА_8 по керуванню автомобілем «DAEWOO LANOS» вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з ДТП.

Відповідно, суд обґрунтовано відкинув версію обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 про те, що потерпіла була первинно збита іншим автомобілем, а після цього контактувала із автомобілем, яким керував ОСОБА_8 , оскільки ці пояснення з огляду на висновки автотехнічної експертизи неповні, об`єктивно нічим не підтвердженні і спростовуються показаннями потерпілої, яка заперечувала факт збиття її іншим автомобілем, даними судово-медичної експертизи, слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_12 , даними протоколу огляду місця події ДТП. Під час проведення слідчого експеримента свідок ОСОБА_13 зазначив, що він не може чітко вказати, чи був контакт пішохода з іншим невстановленим автомобілем, який рухався ліворуч, чи вказаного контакту не було, оскільки свідок цього не бачив, а звернув свою увагу на пішохода, коли почув удар по автомобілю, яким керував ОСОБА_8 .

Апеляційні доводи захисника про недопустимість в якості доказів протоколів слідчих експериментів, проведених в ході досудового розслідування колегія суддів не вважає слушними, оскільки слідчі експерименти проведені у відповідності до ст.240 КПК України, а протоколи цих слідчих дій відповідають вимогам ст.ст.104-106 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про те, що в наслідок не виконання ОСОБА_8 вимог п.12.3 ПДР України їм вчинено ДТП, в наслідок якої потерпілій були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, тобто ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.286 КК України.

Щодо апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів звертає увагу на те, що хоча прокурор і ставить питання про збільшення строку як основного покарання так і додаткового, проте не оскаржує вирішення судом питання про звільнення обвинуваченого в порядку ст.75 КК України від відбування призначеного покарання.

Згідно мотивувальної частини оскарженого вироку, при вирішенні питання про призначення покарання суд в рахував ступень тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких, врахував дані про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони (том 2 а.с.145), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 2 а.с.147), одружений (том 2 а.с.148), раніше не судимий (том 2 а.с.142), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (том 2 а.с.143, 144).

Згідно з досудовою доповіддю Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 визначено низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, відповідно до ч.3 ст.76 КК України (том 1 а.с.97-98).

Також, при призначенні покарання, суд врахував думку потерпілої ОСОБА_11 та її представника, які при призначенні покарання покладалися на розсуд суду. До того ж, врахуванню підлягає та обставина, що потерпіла, за наявності в безпосередній близькості пішохідного переходу, перетинала проїжджу частину в невстановленому для цього місці.

Останнє спростовує доводи апеляції захисника про неврахування судом недодержання потерпілою ПДР при переході проїжджої частини дороги.

За приписами ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом 1-ї інстанції при вирішенні питання про обрання обвинуваченому покарання додержані вимоги ст.ст.50, 65 КК України. І з врахуванням звільнення ОСОБА_8 в порячдку ст.75 КК України від відбування основного покарання обрані судом міри основного та додаткового покарання, а також тривалість іспитового строку ні є явно несправедливими. А відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку в частині призначення обвинуваченому покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в ході апеляційного розгляду провадження не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Саксаганськогоо районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошений о 16-00 год. 02 грудня 2025 року.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4