Номер провадження 11-кп/816/527/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/15522/24 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2024 щодо відмови в звільненні від призначеного покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою його вимоги задовольнити, вирок відносно нього скасувати, а провадження закрити, оскільки судом при постановленні ухвали було порушено його право на захист, так як судовий розгляд відбувся без його участі. Також засуджений вважає, що відмовляючи в задоволенні його клопотання суд першої інстанції взяв до уваги не належний прожитковий мінімум, а також те, що санкція статті, за якою його засуджено не передбачає такого виду покарання як позбавлення волі.

21.09.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява засудженого ОСОБА_8 про приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2021 відносно нього за ст. 185 КК у відповідність із ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2024 було відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що вартість викраденого засудженим майна перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2021, тобто до засудженого ОСОБА_8 не застосовуються положення вищевказаного закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України, а зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КПК та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1-3 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням, і для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК). При цьому злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення; припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності (ч. 2 ст. 4 КК), а закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

09.08.2024 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено КПК, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції (ч. 1 ст. 535 КПК), а відповідно ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, крім іншого, такі питання, як: 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно ч. 3, 5 і 6 ст. 539 КПК, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово, крім питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розгляд якого здійснюється колегіально судом у складі 3-х суддів, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Здійснивши розгляд клопотання засудженого та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява засудженого ОСОБА_8 про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку з декриміналізацією вчиненого задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що вартість викраденого засудженим майна перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2021, а тому до засудженого ОСОБА_8 не застосовуються положення вищевказаного закону.

Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення є належним чином умотивованим та ґрунтується як на вимогах закону України про кримінальну відповідальність, так і на вимогах кримінального процесуального закону.

ОСОБА_8 був засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2021 за ч. 1 ст. 185 КК та йому призначено покарання у виді трьох місяців арешту. Згідно ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2020 та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді чотирьох років одного місяці позбавлення волі.

За змістом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2021 ОСОБА_8 02.06.2021 вчинив крадіжку майна вартістю 2400 грн, тоді як станом на 2021 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., що виключає застосування до засудженого вимог вищевказаного закону.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини наголосив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

Крім того, і ЄСПЛ у своєму рішенні від 23.09.1998 в справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), п. 54) зазначив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки порушене ним питання було досліджено та правильно вирішено судом першої інстанції, а доводи ОСОБА_8 про порушення його права на захист не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, так як про дату судового розгляду він був обізнаний, а питання щодо своєї обов`язкової участі в судовому засіданні не ставив.

Будь-яких інших, ніж передбачених у ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ підстав для приведення вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.08.2021, колегією суддів не установлено.

Оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, тому ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2024 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4