В И Р О К

іменем України

27 листопада 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000463, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Степняк, Енбекшильдерського району, Кокчетавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у березні місяці 2025 року (більш точну дату та час під час дізнання встановити не виявилось за можливе), проходячи по вулиці Калиновій у місті Дніпро, (більш точної адреси в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе) знайшов військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 ». В цей час у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, а саме знайденого військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 » для подальшого його особистого використання у незаконний спосіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, у тому числі підготовку громадян до військової служби, яка починається із допризовної підготовки у закладах середньої освіти, дотримання правил військового обліку та інше.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Положенням про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положенням про військовий квиток офіцера запасу встановлено, що військовий квиток є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раніше виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, а саме військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 » для подальшого його особистого використання у незаконний спосіб, у березні місяці 2025 року, (в ході досудового розслідування встановити більш точну дату та час кримінального правопорушення не виявилось за можливе), знаходячись за місцем свого мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , взяв фотокартку зі своїм зображенням розміром 30х40 мм. та вклеїв її до вказаного військового квитка, попередньо видаливши первинну фотокартку із зображенням ОСОБА_4 на лівій частині форзаца вказаного документа, з метою його подальшого особистого використання, тим самим ОСОБА_3 , підробив військовий квиток (посвідчення військовослужбовця), який є обов`язковим документом для всіх військовозобов`язаних громадян на території України під час введення військового стану.

Згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Згідно з постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду по справі № 644/9375/18 при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Далі, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, ОСОБА_3 , 20.11.2025 приблизно о 08 год. 50 хв., перебуваючи біля будинку № 45 по вулиці Калинова в місті Дніпрі, був зупинений старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_5 , разом з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , які здійснювали оповіщення осіб, які підлягають за віком під проходження військової служби та який на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» попрохав ОСОБА_3 пред`явити військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує його особу.

В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 » з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації.

Далі, ОСОБА_3 реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, діючи умисно, достовірно знаючи що не є особою на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та те, що військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 » є підробленим, пред`явив його старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_5 , з метою посвідчення своєї особи, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою використання його підроблювачем. Оглянувши військовий квиток, старший дільничний офіцер поліції сектору превенції виявив ознаки його підробки, через що останнім було викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції №1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

20.11.2025, у період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 35 хв., в ході огляду документа ОСОБА_3 , у присутності двох понятих видав дізнавачу сектору дізнання відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , військовий квиток НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 », який ОСОБА_3 за вище вказаних обставин підробив та використовував в якості завідомо підробленого документу для посвідчення своєї особи.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання їх підроблювачем, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушень, відомості про особу обвинуваченого.

Останній не має не знятих та непогашених судимостей, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторони не посилаються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України за кожен із кримінальних проступків, оскільки підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Покарання за сукупністю кримінальних правопорушень підлягає визначенню за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 110 (ста десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1870 (одну тисячу вісімсот сімдесят) гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 120 (ста двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень.

Речові докази:

-військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_4 » зберігати в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання;

-диск з записом із нагрудних камер залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий:

27.11.2025