Провадження № 1-м/204/10/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

особи щодо якої прийнято рішення про екстрадицію ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування наказу Міністерства юстиції України від 10.02.2025 № 339/5 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 до Республіки Молдова для виконання вироку, -

встановив:

До суду надійшла скарга захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування наказу Міністерства юстиції України від 10.02.2025 року № 339/5 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 до Республіки Молдова для виконання вироку. В обґрунтування скарги, зазначено що Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 10 лютого 2025 року за № 339/5 за підписом заступника ОСОБА_7 прийнято рішення про видачу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України до Республіки Молдова для виконання покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Наказ прийнятий на основі висновку від 10.02.2025 року №699-12.1.4-25 за результатами розгляду запиту про видачу (екстрадицію) громадянина ОСОБА_9 до Республіки Молдова для виконання вироку суду за підписом Директора Департаменту міжнародного права та представництва - ОСОБА_10 . Оскаржуваний Наказ було вручено ОСОБА_5 в день його затримання 05 грудня 2025 року. На підтвердження отримання оскаржуваного наказу надається власноручна розписка ОСОБА_5 . Отже, саме з 05.12.2025 року розпочався відлік 10-ти денного процесуального строку встановленого ст. 590 КПК України на оскарження відповідного Наказу. Отже, строк на оскарження Наказу спливає 10 грудня 2025 року, та станом на день подання вказаної скарги не пропущений. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпро від 07 грудня 2025 року у справі № 202/11931/25 задоволено клопотання керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпро та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт) строком до 01.02.2026 року. Ухвалою слідчого судді визначено утримувати ОСОБА_5 , на час дії екстрадиційного арешту в ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4. Отже, скарга на рішення Міністерства юстиції про видачу повинна бути подана до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ Дніпровська установа виконання покарань. 06 листопада 2023 року ОСОБА_5 отримав повідомлення про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, від 23 жовтня 2023 року №07-23. Підстава: рішення Державно міграційної служби України від 16 жовтня 2023 року №179-23. Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_5 , звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідним позовом щодо скасування рішення ДМС. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України від 16 жовтня 2023 року № 179 23 про відмову ОСОБА_5 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у позові. Не погоджуюсь із вказаним рішенням ОСОБА_5 , через свого представника подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду у складі ВС. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2025 рок визначено склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: головуючий суддя ОСОБА_11 , судді ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . В подальшому Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 на підставі пунктів 1, частини четвертої статті 328 КАС України. У зв`язку з оскарженням рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку, ГУ ДМС у Дніпропетровській області було неодноразово продовжено термін дії довідки про звернення за захистом до 13.02.2025, до 11.09.2025 та до 11.12.2025 року. Згідно положень Кодексу адміністративного судочинства, особа має право на оскарження рішення органів ДМС в порядку позовного, апеляційного та касаційного провадження. З урахуванням вищевикладеного, станом на день прийняття оскаржуваного Наказу (10 лютого 2025 року) не було прийнято остаточне судове рішення щодо статусу заявника і ОСОБА_5 , знаходився у статусі шукача захисту, що підтверджується довідкою про звернення за захистом, термін дії якої було продовжено до 11.12.2025 року. Таким чином, прийняття рішення про видачу (екстрадицію) у формі Наказу заступника міністра до остаточного вирішення питання про надання або у відмову надання особі статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту, є прямим порушенням приписів ч. 4 ст. 590 КПК України. Відтак такий Наказ не може вважатись таким, що прийнятий в межах закону, та за належної правової процедури, а тому підлягає скасуванню. На підставі викладеного, просить суд скасувати Наказ Міністерства юстиції України про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 з України до Республіки Молдова для виконання вироку від 10 лютого 2025 року за № 339/5. Також, надав до суду додаткові пояснення до скарги, в яких зазначив, що сторона захисту вважає за необхідне наголосити, що повернення касаційної скарги з формальних підстав саме по собі не може розглядатися як завершення судового контролю за рішенням про надання статусу біженця чи додаткового захисту. В даному випадку частиною 8 статті 332 КАС України передбачено, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції після усунення недоліків. Повернення касаційної скарги є процесуальною дією, яка не вирішує спір по суті та не позбавляє особу права на касаційний перегляд, зокрема у разі повторного подання скарги з усуненням формальних недоліків. Відповідно, саме по собі повернення скарги не трансформує оскаржуване рішення у таке, що остаточно вирішило спір. Отже, факт повернення касаційної скарги ОСОБА_5 29.10.2024 року та 19.11.2024 року не вказує на остаточний розгляд заяви, у порядку, встановленому законодавством України у розумінні положень ч. 4 ст. 590 КПК України, а відтак у центрального органу не було права на прийняття оскаржуваного рішення про видачу (екстрадицію). Порушення принципу ефективного судового захисту Судовий захист має бути ефективним і практичним, а не формальним. Це означає, що держава зобов`язана утримуватися від дій, які можуть позбавити касаційний перегляд його практичного значення. Тлумачення центральним органом факту повернення касаційної скарги як підстави для негайної видачі особи фактично зводить право на касаційний перегляд до формальності що створило ризик невідворотної шкоди, оскільки фактична передача особи є дією, яку неможливо усунути або компенсувати у разі подальшого скасування рішення. В даному випадку центральний орган прийняв рішення про видачу, розуміючи про можливе повторне звернення ОСОБА_5 , до касаційного суду в межах реалізації права на касаційне оскарження, та відкриття касаційного провадження, що власне і відбулось. Саме тому, рішення про видачу ОСОБА_5 , яке було прийняте ще 10.02.2025 року не виконувалось 10 місяців не через те, як стверджує орган екстрадиційної перевірки, що місцезнаходження ОСОБА_5 не було відомо, а через те, що ОСОБА_5 скористався своїм правом на касаційне оскарження. Це додатково підтверджує передчасність прийнятого рішення про видачу. Абзацем 2 пуктом 17 Інструкції передбачено, що якщо особа не перебуває під вартою, копію наказу надсилають регіональному прокурору для вручення особі та вирішення питання про обрання екстрадиційного арешту для виконання рішення про видачу. Однак, 10 місяців ОСОБА_5 не повідомляли у встановленому порядку про прийняте рішення центрального органу, що позбавило його можливості здійснення ефективного правового захисту шляхом своєчасного оскарження даного наказу. Таким чином, повернення касаційної скарги з подальшим відкриттям касаційного провадження не може вважатися завершенням судового контролю та не створює правових підстав для прийняття рішення про видачу. Будь-яке інше тлумачення призвело б до порушення права на ефективний судовий захист та створення ризику невідворотного порушення прав особи. За таких умов твердження органу екстрадиційної перевірки про законність рішення Міністерства юстиції через повернення касаційної скарги не відповідає вимогам законності та фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , скаргу про скасування наказу Міністерства юстиції України від 10.02.2025 року № 339/5 та додаткові пояснення до скарги, підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в скарзі та додатковий поясненнях до скарги.

В судовому засіданні особи щодо якої прийнято рішення про екстрадицію ОСОБА_5 , скаргу та доводи свого захисника підтримав та просив вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , заперечувала щодо задоволення скарги про скасування наказу Міністерства юстиції України від 10.02.2025 року № 339/5 та просила скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення. Також, надала до суду відзив на скаргу, в якому зазначила, що Дніпропетровською обласною прокуратурою відповідно до ст. 587 КПК України проведено додаткову екстрадиційну перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі до Республіки Молдова громадянина цієї держави ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду, яким останнього визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу Республіки Молдова, та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі. Зокрема, Міністерством юстиції України листом від 26.01.2023 за № 9529/7763-7-23/12.1.4 доручено Дніпропетровській обласній прокуратурі провести додаткову екстрадиційну перевірку стосовно ОСОБА_9 у зв`язку зі скасуванням 09.01.2023 року Київським апеляційним судом наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2021 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 до Республіки Молдова з підстав подання ним заяви про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту. За результатами проведення відповідної екстрадиційної перевірки обставин, що могли б перешкоджати видачі (екстрадиції) ОСОБА_9 до Республіки Молдова, не встановлено. У тому числі з`ясовано, що ОСОБА_14 не є громадянином України, не приймає участь у захисті суверенітету України, його видача не суперечить інтересам національної безпеки, а також він не має статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні. Так, на час завершення екстрадиційної перевірки встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_9 Державною міграційної службою України 16.10.2023 року прийнято рішення № 179-23 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 року у справі № 160/29742/23 задоволено позовну заяву ОСОБА_9 до ДМС України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ГУ ДМС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України № 179-23 від 16.10.2023 року про відмову ОСОБА_15 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_9 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року задоволено апеляційні скарги Державної міграційної служби України та ГУ ДМС у Дніпропетровській області, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 . Рішення суду набрало законної сили 25.09.2024 року. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.10.2024 у справі № 160/29742/23 касаційну скаргу повернуто ОСОБА_15 . 05.11.2024 року представником позивача повторно подано касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі № 160/29742/23. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.11.2024 року у справі № 160/29742/23 касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала. З огляду на викладене та те, що ОСОБА_14 скористався своїм правом на вирішення питання про набуття відповідних статусів у компетентних державних органах та всіх судових інстанціях, Дніпропетровською обласною прокуратурою 02.01.2025 року складено висновок за результатами екстрадиційної перевірки та разом з матеріалами 03.01.2025 року направлено до Міністерства юстиції України для прийняття рішення. Міністерством юстиції України відповідно до статей 1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та статей 573, 574, 590 КПК України 10.02.2025 року прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 до Республіки Молдова для виконання вироку суду. З огляду на це, Міністерством юстиції України Дніпропетровській обласній прокуратурі доручено вжити заходів до застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту для забезпечення фактичної передачі та вручення йому рішення про видачу. У зв`язку з тим, що на час надходження листа МЮУ із рішенням про видачу місцезнаходження ОСОБА_9 не було достовірно відомо, Дніпропетровською обласною прокуратурою направлені відповідні доручення на адресу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Зокрема, 05.12.2025 року ОСОБА_14 був затриманий на території Індустріального району міста Дніпра відповідно до ст.ст. 208, 582 КПК України. Одночасно того ж дня йому вручено під розписку копію наказу Міністерства юстиції України про його видачу до Республіки Молдова. Крім того, ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 07.12.2025 року задоволено клопотання прокурора та до згаданої особи застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт). Скаржник посилається на те, що станом на дату винесення рішення МЮУ про видачу особи, тобто 10.02.2025 року, ОСОБА_14 подав касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі № 160/29742/23, якою відмовлено у задоволенні його позовних вимог, зокрема про зобов`язання ДМС України визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Разом з тим, згідно з інформацію ГУ ДМС та відомостями вебпорталу «Судова влада України», ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.10.2024 року та 19.11.2024 року у справі № 160/29742/23 касаційні скарги ОСОБА_15 повернуто особі, що їх подала. Також ОСОБА_16 втретє подано касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі № 160/29742/23. Проте, згідно з відомостями, що містяться у відкритому доступі на вебпорталі «Судова влада України», відповідна скарга подана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду представником ОСОБА_17 , 14.02.2025 року, тобто вже після прийняття Міністерством юстиції України рішення про видачу ОСОБА_9 до Республіки Молдова. Провадження у справі № 160/29742/23 відкрито 04.03.2025 року. При цьому, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 04.11.2025 у справі №160/29742/23 касаційну скаргу ОСОБА_9 залишено без задоволення. З огляду на це, доводи, викладені у скарзі на рішення МЮУ про видачу ОСОБА_9 до Республіки Молдова, не підтвердилися. Слід зазначити, що розгляд справи № 160/29742/23 здійснювався судами у письмовому провадженні без виклику сторін. Таким чином, відповідні компетентні органи мають можливість отримувати інформацію про факти, які стосуються відповідної справи, лише із достовірних джерел, таких як відповідні рішення суду та єдина інформаційна система «Судова влада України (https://court.gov.ua/). Крім того, за інформацією ГУ ДМС у Дніпропетровській області станом на 10.12.2025 року ОСОБА_14 (представник або захисник в його інтересах) повторно не звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Одночасно до ГУ ДМС у Дніпропетровській області від ОСОБА_9 09.12.2025 надійшло звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідь на яке буде надано заявнику у строк та відповідно до вимог цього Закону. У зв`язку з вирішенням питання про відповідні статуси. ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_15 13.11.2025 року направлено запрошення для вилучення довідки про звернення за захистом в Україні та повернення йому документа, що знаходиться на зберіганні в ГУ ДМС у Дніпропетровській області. Однак, ОСОБА_14 не з`явився в ГУ ДМС у Дніпропетровській області для проведення відповідних дій. Отже, доводи, викладені у скарзі адвоката ОСОБА_4 , поданій в інтересах громадянина Республіки Молдова ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) на рішення Міністерства юстиції України від 10.02.2025 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 до Республіки Молдова, не можуть вважатися обґрунтованими.

Вислухавши пояснення захисника та скаржника, заперечення прокурора, ознайомившись з матеріалами скарги та доданими матеріалами, приходжу до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Міністерством юстиції України відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та з урахуванням матеріалів проведеної Дніпропетровською обласною прокуратурою екстрадиційної перевірки задоволено запит Міністерства Юстиції Республіки Молдова і прийнято рішення про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду міста Белць від 13.04.2016 року з урахуванням ухвал Апеляційної палати міста Белць від 03.08.2016 року та 16.02.2023 року, яким вказану особу визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК Республіки Молдова, та засуджено до 15 років позбавлення волі. Розглянувши матеріали за запитом Міністерства юстиції Республіки Молдова в результаті екстрадиційної перевірки, Міністерством юстиції України було прийнято оскаржуваний Наказ від 10.02.2025 року за № 339/5 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 до Республіки Молдова для виконання вироку суду. Згідно даних, наведених у оскаржуваному Наказі запит Міністерства юстиції республіки Молдова оформлений належним чином, ОСОБА_5 не являється громадянином України. Кримінальна відповідальність за вчинені ОСОБА_5 діяння передбачена за ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років. Злочини, передбачений ч.5 ст. 190 КК України, не належать до військових злочинів та не носять політичного характеру. Строки давності виконання обвинувального вироку не спливли.

Також, в судовому засіданні встановлено, що 16.10.2023 року Державною міграційною службою України прийнято рішення №179-23 про відмову ОСОБА_5 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 року у справі №160/29742/23 задоволено позовну заяву ОСОБА_5 до ДМС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України №179-23 від 16.10.2023 року про відмову ОСОБА_5 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_5 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Постановою Третього апеляційного адміністративного від 25.09.2024 року задоволено апеляційні скарги Державної міграційної служби України та ГУ ДМС у Дніпропетровській області, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 . Постанова Третього апеляційного адміністративного від 25.09.2024 року набирає законної сили з дати її прийняття 25.09.2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 29.10.2024 року та від 19.11.2024 року касаційні скарги ОСОБА_5 повернуті особі, що їх подала. Ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 29.10.2024 року та від 19.11.2024 року набирають законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржені. Після винесення оскаржуваного Наказ від 10.02.2025 року за № 339/5 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 до Республіки Молдова для виконання вироку суду, ОСОБА_5 втрете звертається до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року. Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.11.2025 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 року залишено без змін.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Так, наказ Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 до Республіки Молдова для виконання вироку» від 10.02.2025 року № 339/5 прийнято законно та обґрунтовано, не порушуючи вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.

При цьому, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі, відтак, наказ є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 393, 532, 541, 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволені скарги захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування наказу Міністерства юстиції України від 10.02.2025 № 339/5 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 до Республіки Молдова для виконання вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1