Справа № 548/2500/25
Провадження №1-кп/548/276/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження № 0000257 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кизил-Орда, республіка Казахстан, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, інвалідності не має, раніше судимого:

- 20.06.2011 вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області за ч. 1 ст. 187, ст. 69 КК України, до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 25.01.2012 вироком Примосрького районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнененого 06.04.2016 на підставі ст. 72 ч. 5 КК України;

- 25.01.2025 вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ст. 125 ч. 2 КК України до арешту строком на 5 місяців. Звільненого 25.06.2021 року по відбуттю строку покарання (вказується як така, що перериває строк погашення попередньої судимості);

- 24.11.2021 вироком Хорольськогорайонного суду Полтавської області за ст. 125 ч.1, 162 ч.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді 2-х років обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком 2 роки (вказується як така, що перериває строк погашення попередньої судимості);

- 03.09.2025 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 09 серпня 2025 року близько 11 год, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на побутовому грунті вчинив сварку із дочкою своєї співмешканки ОСОБА_8 , під час якої у нього виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_5 , що намагалась захистити ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за вказаною адресою, на кухні біля кухонної плити, вхопив праву руку ОСОБА_5 в районі кисті та сильно здавлюючи, викрутив її, від чого потерпіла відчула хрустіння та різкий біль в правій руці.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого остеопіфізеолізу дистального метаепіфізу правої променевої кістки без зміщення.

Під час розгляду справи в суді обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, в судовому засіданні пояснив, що 09 серпня 2025 року він знаходився вдома, близько 11 години у нього виникла сварка із донькою співмешканки ОСОБА_8 , під час сварки малолітня ОСОБА_9 , яка на той час проживала у них вдома у зв`язку зі смертю своєї матері, стала підходити до нього і махаючи руками говорила, щоб він не чіпав доньку співмешкканки, а будучи напідпитку, він не стримався і схопивши потерпілу за праву руку, викрутив її в сторону. Потерпіла ОСОБА_9 стала кричати і плакати. Вказав, що якби був тверезий такого б не сталося.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що його дочка, потерпіла ОСОБА_9 , 2012 року народження, у зв`язку зі смертю матері тимчасово проживала у тітки ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , співмешканцем якої є обвинувачений. 09 серпня 2025 року ввечері він зустрів дочку, яка йшла разом із тіткою ОСОБА_10 , і у дитини була загіпсована рука. Дочка йому розповіла, що співмешканець тітки ОСОБА_10 вхопив її заруку і викрутив, від чого в неї стався перелом, так як вона захищала дочку тітки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Його дочка 2 місяці не могла писати в школі, і з того часу вона стала боятися обвинуваченого, у неї погіршився сон. Обвинувачений пробачення не просив, моральну та матеріальну шкоду їм не відшкодував.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому як обвинувачений, так і прокурор, потерпіла та її законний представник вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин, після роз`яснень цьому обвинуваченому положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого, законного представника потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження стосовно речових доказів, а також відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або стійку втрату працездатності, є вірною, так як обвинувачений ОСОБА_4 09 серпня 2025 року близько 11 години, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на кухні біля кухонної плити, вхопив праву руку малолітньої потерпілої ОСОБА_5 в районі кисті та сильно здавлюючи, викрутив її, від чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого остеопіфізеолізу дистального метаепіфізу правої променевої кістки без зміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд по справі не вбачає.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням відсутності пом`якшуючих покарання обставин, та наявності обтяжуючої покарання обставини, суд, виходячи із характеру вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого, який вчинив кримінальний проступок на грунті пияцтва в період незнятої непогашеної судимості, є працездатним, проте не працює, є особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення злочинів проти здоров`я особи, на шлях виправлення не став, вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі та не вбачає підстав для застосування до нього положень ст. 69, 75 КК України.

Виходячи з того, що станом на день ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_4 повністю відбув покарання за вироком Хорольського районного суду від 03.09.2025 за ст. 125 ч.1 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт, призначати остаточне покарання з урахуванням ст. 70 ч.4 КК України підстав немає.

З огляду на особу обвинуваченого, який проявляє схильність до вчинення кримінальних правопорушень проти здоров`я особи, визначення судом покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд доходить висновку про необхідність обрання цьому обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили. При цьому, суд визначає, що цей запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання цього вироку суду та із зазначенням настання певної події - до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при обмеженні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі ''Стіл та інші проти Сполученого Королівства''), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі ''Харченко проти України'' від 10.02.2011, так і положенням ч.1 ст.115 КПК України.

Речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) років позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід - тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту із зали суду і строк відбування покарання йому обчислювати з 10 грудня 2025 року.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, її законному представнику та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд за виключенням оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Повний текст вироку виготовлено 10.12.2025.

Головуючий