Справа № 215/1799/25
УХВАЛА
01 жовтня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому посилаючись на те, що необхідно провести судовий розгляд справи, враховуючи ухилення його від слідства, спроби впливу на потерпілу, свідків, відсутність постійного доходу, відсутність соціальних зв`язків, тяжкість і суспільну небезпеку злочинів, сувору міру покарання, наявність судимості та інших кримінальних проваджень, перебування в розшуку, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, незаконного впливу на свідків і ухилення від суду .
Обвинувачений і захисник в судовому засіданні заперечували щодо клопотання, вказували про наявність доходу, перебування на утриманні дружини і дітей, наявність статусу військовослужбовця, відсутність доказів впливу на свідків, просили застосувати домашній арешт або заставу
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, ст.178 КПК України
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів суд зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні декількох злочинів, в т.ч. тяжкого, проти свободи особи, пов`язаних з наданням потерпілою показань у кримінальній справі, які викликають значний суспільний інтерес і за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, переховувався від органів досудового розслідування і перебував у розшуку, щодо нього було застосовано більш мякий запобіжних захід, тому він може ухилитися від явки до суду та незаконно впливати на свідків, будучи знайомим із ними і обізнаним про їх місце проживання, з метою уникнення від суворої відповідальності. При цьому, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, щодо нього в провадженні судів перебувають інші провадження про вчинення корисливих злочинів, не працевлаштований, що в сукупності з іншим свідчить про ризик вчинити інший злочин, з метою відшукання коштів для прожиття.
Таким чином, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними, тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Доводи сторони захисту, в т.ч. щодо наявності соціальних звязків, не спростовують вказані обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час.
Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.
Враховуючи викладене, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту свідків і самого обвинуваченого, що має важливе значення для об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів без визначення застави, оскільки злочин пов`язаний з насильством.
Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 30 листопада 2025 року .
Клопотання обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу - відхилити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

СУДДЯ