Провадження № 1-кп/686/662/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002745 від 01 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за цією ж адресою, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого фахівцем зі служби продажів ПрАТ «Датагруп», раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за наступних обставин.

Так, згідно з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

18 березня 2014 року відповідно до Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав і діє особливий період.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12 травня 2015 року та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України, зокрема від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 № 49/2024, кожного разу строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Хмельницької області.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

ОСОБА_4 15 серпня 2024 року відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, будучи військовозобов`язаним, з метою постановки на військовий облік прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де того ж дня пройшов військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої відповідно до довідки № 187/13 від 15 серпня 2024 року визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 15 серпня 2024 року близько 11 години 15 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_4 складено повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 та роз`яснено її зміст, а саме необхідність прибуття 17 серпня 2024 року о 18 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_4 за вищевказаною адресою для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року.

Разом з тим ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 , 15 серпня 2024 року в присутності представників вказаного центру відмовився від отримання повістки, у зв`язку із чим було складено акт про відмову від отримання повідомлення від 15.08.2024, підписаний посадовою особою, яка здійснювала складання вказаного акту та членами комісії, при цьому ОСОБА_4 було повідомлено дату та час, коли необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки у військову частину.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року, не прибув на визначені і вказані у вищезазначеній повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

За ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 336 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що дійсно він, 15 серпня 2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , пройшов військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, того ж дня відмовився від отримання повістки, згідно з якою йому необхідно було прибути 17 серпня 2024 року о 18 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації, та не прибув на визначені і вказані у повістці час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт відмови ОСОБА_4 від отримання повістки підтверджується даними рапорту заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 та акту відмови від 15.08.2024, з яким ознайомлено обвинуваченого, при цьому останньому роз`яснено зміст положень ст. 336 України, якою передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до повістки на відправку начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 наказано ОСОБА_4 прибути 17 серпня 2024 року о 18 годині 00 хвилин до центру для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, підпис військовозобов`язаного ОСОБА_4 у повістці відсутній.

За даними облікової картки до військового квитка (військово-облікового документу) № 9, довідок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.08.2024 та 17.12.2024 обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановлені судом обставини підтверджуються також: повідомленнями КНП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради № 01-07-3116 від 09.10.2024, КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради № 01-07/2193 від 08.11.2024, КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_4 у вказані заклади охорони здоров`я в період часу з 14 по 27 серпня 2024 року не звертався; повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.11.2024 про перебування ОСОБА_4 на обліку як застрахованої особи та не отримування ним пенсійних та інших виплат; повідомленням Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації № 03.02-2105 від 23.10.2024 про відсутність інформації про перебування ОСОБА_4 на обліку як одержувача будь-яких видів державних соціальних допомог.

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову на військову службу під час мобілізації,), полягає в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Відповідно до п. 69 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого Постановою КМУ від 21 березня 2002 року № 352, відповідно до результатів медичного огляду призовника, його особистих якостей, рівня освіти, а також матеріального і соціального стану призовника та членів його сім`ї районна (міська) призовна комісія виносить одне з рішень, зокрема, про придатність до військової служби і призов на строкову військову службу з призначенням до виду (роду) військ (сил) Збройних Сил, інших військових формувань, а також визначає строк відправлення його у військову частину.

Судом встановлено, що 15 серпня 2024 року ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, однак на визначені у повістці дату і час 17 серпня 2024 року 18 год. 00 хв., до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні обвинувачений показав, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки боїться проходити військову службу, при цьому знав про висновок військово-лікарської комісії та відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, які б надавали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Обставин, пов`язаних зі станом здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , які б з об`єктивних причин унеможливлювали виконання ним військового обов`язку, судом не встановлено. Поряд з цим, після проходження 15 серпня 2024 року військово-лікарської комісії ОСОБА_4 ще двічі проходив таку і згідно з довідками від 17.12.2024 та 30.09.2025 визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання. Він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив нетяжкий злочин.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію прокурора та висновок органу з питань пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 КК України у мінімальному розмірі.

На переконання суду саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 75 КК України, а саме звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, суд не вбачає.

Звільнення осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, від покарання з випробуванням, на думку суду, не відповідає принципам та меті призначення покарання, а також суспільній необхідності на сьогоднішній день. Активні бойові дії на території України продовжуються, ворог не відступає та, навпаки, акумулює свої сили, воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у країні триває, а мобілізаційні ресурси потребують постійного оновлення. Зазначене у своїй сукупності свідчить про суттєво підвищений ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння.

При цьому суд враховує схожі висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.11.2023 у справі № 641/1067/23, про те, що з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні - збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений військовозобов`язаним умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Разом з тим, суд зазначає, що отримання обвинуваченим у 2025 році відстрочки від призову містить ознаки зміни обстановки, однак, на переконання суду, така обставина не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, оскільки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану представляє велику суспільну небезпеку, так як підриває обороноздатність держави, а тимчасова відстрочка від призову не свідчить про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов та клопотання про обрання обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжного заходу не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: