У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2206/24

№ 1-кс/183/184/26

16 лютого 2026 року слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2022 року за № 0000059, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернулась до слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно із забороною його відчужувати, належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання адреса реєстрації (проживання): АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме на:

- квартиру об`єкт житлової нерухомості реєстраційний номер 225, загальна площа 44 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , вид спільної власності спільна часткова; розмір частки 1/3;

- земельну ділянку реєстраційний номер 225, кадастровий номер :18:006:0079, площею 2 га; цільове призначення для ведення особистого сільськогосподарського господарства, рілля; розмір частки 1/1;

- земельну ділянку реєстраційний номер 225, кадастровий номер :08:006:0049, площею 1,74 га;

- земельну ділянку реєстраційний номер 225, кадастровий номер :08:005:0004, площею 5,9595 га; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила про встановлення досудовим розслідуванням, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28 січня 2021 року № 39 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадянами відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_4 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_4 складеної ним присяги не дотримався та в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію» зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Приблизно в середині березня 2022 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) ОСОБА_4 , будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадянами відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, перебуваючи на території смт Марківка Старобільського району Луганської області, яка з 28 лютого 2022 року тимчасово окупована збройними силами країни-агресора рф, діючи умисно та добровільно, зустрівся з представниками так званої «Луганської народної республіки» («ЛНР»), що є частиною окупаційної адміністрації країни-агресора рф, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час, та здійснювати подальшу «службу» у структурному підрозділі «МВД ЛНР» окупаційної адміністрації РФ.

Далі, ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно надав згоду вказаним представникам РФ на вступ до незаконно створеного структурного підрозділу «ЛНР» окупаційної адміністрації РФ, а саме до так званого «Марковского районного отдела внутренних дел МВД ЛНР» (мовою оригіналу, далі «Марковский РОВД МВД ЛНР») у незаконно захопленій адміністративній будівлі відділення поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, розташованій за адресою: вул. Центральна, 27, смт Марківка Луганської області, тобто перейти на бік ворога, усвідомлюючи при цьому те, що в період триваючого збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Після чого, ОСОБА_4 розпочав «службу» у вказаному незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ так званому «Марковском РОВД МВД ЛНР», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у державній зраді діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у зв`язку із чим йому 27 вересня 2022 року заочно повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

27 вересня 2022 року у відповідності до ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

29 вересня 2022 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 210, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик ОСОБА_4 до Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську (фактична адреса на період військового стану зазначена у повістці на 03 жовтня 2022 року, 04 жовтня 2022 року, 05 жовтня 2022 року для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій. Вказана повістка також розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора в рубриці «Повістки про виклик».

На вказані дати та час ОСОБА_4 не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надав.

У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухилення від слідства, постановою слідчого від 03 листопада 2022 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук. Дорученням слідчого від 03 листопада 2022 року розшук підозрюваного дорученого оперативним підрозділам ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

21 березня 2024 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стосовно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином прокурор зазначає, що з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, що належить ОСОБА_4 .

У судове засідання прокурор не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає, що неприбуття прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 , захисник у судове засідання не викликалися в силу положення ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурором у клопотанні доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, надані в його обґрунтування докази, висновує таке.

З витягу з ЄРДР від 10 лютого 2026 року встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000059, з попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 111 КК України, з коротким викладом обставин: поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Старобільського РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на державну зраду, тобто діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану вчинив перехід на бік ворога російської федерації.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З належним чином засвідчених копій документів, а саме: витягу з наказу від 28 січня 2021 року № 39 о/с, протоколів оглядів інтернет сторінок, протоколів допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , повідомлення про підозру від 27 вересня 2022 року, у їх сукупності, вбачається наявність підстав для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність підозрюваного до скоєння кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

З наданої прокурором інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04 лютого 2026 року слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 належать на праві власності:

- квартира загальною площею 44 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , вид спільної власності спільна часткова; розмір частки 1/3;

- земельна ділянка з кадастровим номером :18:006:0079, площею 2 га; цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Луганська обл., Марківський р-н, Марківська с/рада, ділянка № 1;

- земельна ділянка з кадастровим номером :08:006:0049, площею 1,74 га;

- земельна ділянка з кадастровим номером :08:005:0004, площею 5,9595 га; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Луганська обл., Марківський р-н, Марківська с/рада.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що наданими в обґрунтування клопотання доказами прокурором доведено, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі, розуміючи, що це майно підлягає конфіскації, як виду покарання, має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту; накладенням арешту на майно може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання; арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; майно не відноситься до переліку майна, щодо якого існують заборони накладення арешту; існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, слідчий суддя висновує, що накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні, з огляду на викладене вище, є розумним та співмірним заходом обмеження права власності та буде відповідати завданням кримінального провадження.

При цьому, враховуючи те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на 1/3 частину вказаної квартири, що належить підозрюваному.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

накласти арешт з забороною права відчуження на майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 1/3 частину квартири загальною площею 44 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :18:006:0079, площею 2 га; цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Луганська обл., Марківський р-н, Марківська с/рада, ділянка № 1;

- земельну ділянку з кадастровим номером :08:006:0049, площею 1,74 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :08:005:0004, площею 5,9595 га; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Луганська обл., Марківський р-н, Марківська с/рада.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні від 09 березня 2022 року за № 0000059.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала у повному обсязі складена та оголошена 16 лютого 2026 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1