У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

27.01.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000193 від 30 червня 2025 року на

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Алмати Республіки Казахстан, громадянку Республіки Узбекистан, розлучену, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючу, раніше не судиму, що значиться зареєстрованою на АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючу на АДРЕСА_2

за ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 182 КК України, -

в с т а н о в и в :

Львівською обласною прокуратурою на підставі ст. 283, 291 КПК України скеровано у Городоцький районний суд Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000193, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2025 на ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 182 КК України.

Ухвалою судді від 21.01.2026 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 26.01.2026 подав, а в суді підтримав клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави мотивуючи тим, що строк тримання ОСОБА_7 під вартою спливає 30.01.2026, а завершити розглядом кримінальне провадження до цього часу неможливо, що ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження слідчим суддею означеного запобіжного заходу не відпали й продовжують існувати, зокрема : ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, відповідно обвинувачена, розуміючи наслідки притягнення до відповідальності, з метою уникнення покарання може покинути територію України в т.ч. у спосіб, не передбачений законодавством України. Також обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на цей час у рамках досудового розслідування означеного кримінального провадження (матеріали кримінального провадження стосовно інших осіб виділено в окреме провадження) не встановлено всі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлено всіх причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення, відтак, у випадку застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, остання, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачена може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування. Разом з цим, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показань або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід судового розгляду, що, зважаючи на характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , спрямований на шкоду державі, у якій введено воєнний стан, не виключено, що остання може продовжити злочинну діяльність, в т.ч. і з метою уникнення відповідальності. Із урахуванням означених ризиків, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої, інше. Просить клопотання задовольнити, кримінальне провадження призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, за участю сторін кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 в суді, з огляду на позитивну характеристику обвинуваченої ОСОБА_7 та визнання нею вини, просить визначити розмір застави який є співмірним, клопотання прокурора заперечив, просить внести справу на судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_5 у запереченнях від 26.01.2026 та в суді клопотання сторони обвинувачення заперечила мотивуючи в основному тим, що прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, такі ґрунтуються виключно на його припущеннях. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати підзахисній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або ж визначити альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризиків визначених у ст. 177 КПК України. Не заперечує щодо внесення кримінального провадження на судовий розгляд.

Обвинувачена ОСОБА_7 висловилася на підтримку позицій висловлених захисниками.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у заявах від 26.01.2026, кожен, просили про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 176-178 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Так, ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2025 обвинуваченій ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а 02.12.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу - до 30 січня 2026 року включно.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором доводи свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 182 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, є уродженкою м. Алмати Республіки Казахстан, громадянкою Республіки Узбекистан, не працює, не має постійного джерела доходу, розлучена, що свідчить про відсутність у неї стійких соціальних зв`язків та відповідно соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що вона не буде переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; не знищить, не сховає або не спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та не вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

ЄСПЛ зазначив, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує характер і тяжкість вчинених обвинуваченою правопорушень, які серед іншого належать до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я та характеристику, відсутність у неї джерела доходів (місця роботи) та міцних соціальних зв`язків, які б гарантували забезпечення належного виконання нею своїх процесуальних обов`язків, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, що ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження їй запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження, а також запобігання її спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, інше, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Правових підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт чи на певний час доби, як про це просить сторона захиснику, суд не вбачає, з огляду на фактичні обставини обвинувачення, характер вчинення інкримінованих у вину ОСОБА_7 правопорушень в умовах воєнного стану і особу обвинуваченої, яка є уродженкою м. Алмати Республіки Казахстан, громадянкою Республіки Узбекистан, розлучена, не працює, інше, відтак застосування до обвинуваченої запобіжного заходу більш м`якого виду, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на увагу суду не заслуговують, оскільки КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Кримінальне провадження підсудне Городоцькому районному суду Львівської області. Угод у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено. Клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду - не заявлено.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення такого у відкритому судовому засіданні та питання про склад осіб, які братимуть участь при розгляді, вчинивши інші необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення означеного кримінального провадження до судового розгляду.

За наведеного, керуючись ст. 27, 31, 49, 177, 178, 183, 314-316 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів - до 27 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Кримінальне провадження на ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 182 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 год. 00 хв., 05.02.2026.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п?яти днів.

С у д д я ОСОБА_10