Справа № 159/4017/25
Провадження № 1-кп/159/460/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0001073 від 15.08.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Грудки, Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

15.08.2024 о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи легковим транспортним засобом марки "Volkswagen Passat" р.н. НОМЕР_2 , темного кольору, та рухаючись по вулиці Варшавська, поблизу будинку 5 в м. Ковель Волинської області, був зупинений працівником ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В ході розмови поліцейського та ОСОБА_4 встановлено, що в останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме виражений запах алкоголю з порожнини рота. На підставі цього поліцейським запропоновано пройти до службового автомобіля для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду ОСОБА_4 , відмовився та неодноразово вчиняв дії щодо пропозиції надання працівнику поліції неправомірної вигоди за не проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, працівник поліції неодноразово попереджав останнього про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди працівнику правоохоронного органу.

Однак ОСОБА_4 не реагуючи на неодноразові попередження працівника поліції, того ж дня о 07 години 54 хвилин знаходячись по вулиці Варшавська, поблизу будинку 5 в м. Ковель Волинської області під час складання поліцейським адміністративних матеріалів щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно останнього, з метою уникнення відповідальності, умисно, керуючись злочинним умислом, надав поліцейському ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу, дві банкноти іноземного походження номіналом «100 Доларів США», а саме поклав на килимок заднього ряду сидінь службового автомобіля «Renault Expres» з р.н. 0865, за не виконання дій використанням наданої поліцейським влади, зокрема, не складання адміністративних матеріалів за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не фіксувавння вказаної події, тим самим надав вказаному вище працівнику поліції неправомірну вигоду.

У вказаних діях ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке полягає у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини вчинених діянь, повідомив, що даючи поліцейським 200 доларів хотів відкупитися від притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Обвинувачений визнав вину, шкодує про вчинене, зробив для себе відповідні висновки про недопустимість подібної поведінки в майбутньому, просив суд суворо не карати призначивши покарання у виді штрафу. Також повідомив, що хоча він офіційно не працевлаштований, однак має доходи оскільки працює неофіційно.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і суд встановив, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які просили розглядати кримінальне провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України що полягало в наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Діяння, яке вчинив обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання і зазначена в обвинувальному акті суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Також, обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діянь, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, враховує форму та ступінь його вини, яка полягає у прямому умислі; обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення, а також, які безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, а також обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення; враховує дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його молодий вік.

Обставин для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України та обставин, які б унеможливлювали понесення обвинуваченим покарання, суд не встановив.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за нетяжкий злочин, перебачений ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу ближче до нижньої межі.

На переконання суду таке покарання відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде справедливим і співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не є надто суворим чи м`яким.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку встановленому ч. 9 ст. 100 КПК України.

Три DVD диски з наявними на них відеозаписами, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Грошові кошти в сумі 200 доларів США, вилучені під час огляду місця події 15.08.2024 за адресою м. Ковель, вул. Варшавська, 5, які належать ОСОБА_4 , та які зберігаються на рахунку у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою м. Луцьк, вул. Градний узвіз, 4, необхідно конфіскувати у власність держави на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України, як засіб (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення.

Арешт речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2024 у справі №159/5264/24, необхідно скасувати.

На підставі ст.ст. 118, 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути процесуальні витрати в розмірі 11142,60 грн на проведення судової сематико-текстуальної експертизи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 334, 368, 370, 374, 376, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1300 (одна тисяча триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22100 (двадцять дві тисячі сто) гривень.

Речовий докази:

- три DVD диски з наявними на них відеозаписами, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- грошові кошти в сумі 200 доларів США, вилучені під час огляду місця події 15.08.2024 за адресою м. Ковель, вул. Варшавська, 5, які належать ОСОБА_4 , та які зберігаються на рахунку у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою м. Луцьк, вул. Градний узвіз, 4 -конфіскувати у власність держави як засіб (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення.

Скасувати арешт речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2024 у справі №159/5264/24.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 11142,60 грн на проведення судової експертизи.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1