Справа № 307/4960/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/15/26 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2026 року задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000755, відомості про яке 22 грудня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з повною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої, уродженки м. Хуст, Хустського району, Закарпатської області, Україна, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (Шістдесяти) днів із визначенням розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 13 години 30 хвилини 02 січня 2026 року.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпеченнявиконання підозрюваною ОСОБА_7 , передбачених КПК України обов`язків у розмірі 200 (Двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 600, 00 (Шістсот шістдесят п"ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області.

У разі внесення застави покладено на підозрювану ОСОБА_7 певні обов`язки.

02 січня 2026 року заступник начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження. У вчиненні цього кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, з повною середньою освітою, непрацююча, неодружена, раніше не судима, уродженка м. Хуст, Закарпатської області, Україна, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 . 31 грудня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Слідчий суддя в ухвалі вказує, що витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження за № 0000755, відомості про яке 22 грудня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

31 грудня 2025 року о 11 годині 30 хвилині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності її захисника адвоката ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та 01 січня 2026 року о 16 год. 00 хв. підозрюваній ОСОБА_7 та її захиснику адвокату ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про ДТП, протоколом огляду місця ДТП від 21 грудня 2025 року та фото таблицею до нього, схемою місця ДТП, письмовим поясненням ОСОБА_7 , протоколами проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2025 року та 26 грудня 2026 року зі схемами, висновком судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля від 26 грудня 2025 року, висновком судової авто-технічної експертизи від 29 грудня 2025 року, висновком судово-медичної експертизи від 22 грудня 2025 року, результатом спецприладу "Драгер", відповідно до якого о 21 год. 07 хв. 21 грудня 2025 року при освідченні ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння показник алкоголю становить 0, 80 % проміле, протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що за кермом автомобіля марки «Mercedes», моделі «В200», державний номерний знак НОМЕР_1 , була ОСОБА_7 , яка, не впоравшись з керуванням, допустила наїзд на пішохода, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , висновком судово-медичного експерта-токсиколога № 2486 від 21 грудня 2025 року, відповідно до якого у крові ОСОБА_7 , забір крові проведено 21 грудня 2025 року о 22 год. 19 хв, виявлено етиловий спирт в концентрації - 0,84 %.

Слідчий суддя в ухвалі вказує, що у кримінальному провадженні є достатні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинила тяжкий злочин, за який передбачено кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Від захисника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про ДТП, протоколом огляду місця ДТП від 21 грудня 2025 року та фото таблицею до нього, схемою місця ДТП, письмовим поясненням ОСОБА_7 , протоколами проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2025 року та 26 грудня 2026 року зі схемами, висновком судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля від 26 грудня 2025 року, висновком судової авто-технічної експертизи від 29 грудня 2025 року, висновком судово-медичної експертизи від 22 грудня 2025 року, результатом спецприладу "Драгер", відповідно до якого о 21 год. 07 хв. 21 грудня 2025 року при освідченні ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння показник алкоголю становить 0, 80 % проміле, протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що за кермом автомобіля марки «Mercedes», моделі «В200», державний номерний знак НОМЕР_1 , була ОСОБА_7 , яка, не впоравшись з керуванням, допустила наїзд на пішохода, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , висновком судово-медичного експерта-токсиколога № 2486 від 21 грудня 2025 року, відповідно до якого у крові ОСОБА_7 , забір крові проведено 21 грудня 2025 року о 22 год. 19 хв, виявлено етиловий спирт в концентрації - 0,84 % та іншими матеріалами кримінального провадження.

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_7 могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Колегія суддів за результатами розгляду провадження дійшла висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження. Застосований відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує її гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження захисника підозрюваної, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого Хустського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді