Справа № 740/3398/20
Провадження № 1-кп/740/7/26
УХВАЛА

12 лютого 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачена ОСОБА_4 ,

- захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в порядку вчинення окремої процесуальної дії клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_6 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_8 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області із серпня 2020 року перебуває на розгляді вищевказне кримінальне провадження. Судові засідання у справі неодноразово відкладалися (з різних незалежних від суду причин).

Згідно з матеріалами справи, 16.09.2024 до суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про проведення судового засідання, призначеного на 18 вересня 2024 року 10-00 год., у режимі відеоконференції з Приморським районним судом міста Одеси.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 вересня 2024 року клопотання обвинуваченої задоволено, проведення відеоконференції доручено Приморському районному суду міста Одеси.

Однак, як повідомив уповноважений працівник Приморського районного суду міста Одеси, обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилася до суду для участі у відеоконференції.

Крім того, 20 листопада 2024 року захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 подав до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 21 листопада 2024 року 10-00 год., у режимі відеоконференції з Приморським районним судом міста Одеси за участі обвинуваченої ОСОБА_4 . При цьому захисник зазначив, що обвинувачена не має можливості подати особисто до суду клопотання у зв`язку з відсутністю електропостачання за місцем її мешкання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року задоволено клопотання обвинуваченої про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Приморським районним судом міста Одеси.

Однак 21 листопада 2024 року обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилася до Приморського районного суду міста Одеси для участі в судовому засіданні, призначеному на 10-00 год., у режимі відеоконференції, з невідомих причин. Жодних заяв/клопотань з цього приводу - не подавала до суду.

Як повідомив у судовому засіданні судовий розпорядник Приморського районного суду міста Одеси, обвинувачена ОСОБА_4 не записувалася на посту судової охорони, а також відсутня біля приміщення суду в указаний в ухвалі час.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2024 року застосовано примусовий привід до обвинуваченої ОСОБА_4 у судове засідання 05 грудня 2024 року на 10-00 год., виконання якого доручено Відділенню поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1.

04.12.2024 до суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Малиновським районним судом міста Одеси.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2024 року у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Малиновським районним судом міста Одеси відмовлено.

У судове засідання, призначене на 05 грудня 2024 року, обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилася, ухвала суду про привід від 21 листопада 2024 року не виконана з невідомих причин, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 17 грудня 2024 року та ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2024 року до обвинуваченої ОСОБА_4 застосовано повторний привід у судове засідання до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

17.12.2024 обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилася до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для розгляду кримінального провадження, доказів на підтвердження причин неявки в судові засідання, жодних заяв/клопотань - не подавала; ухвала суду про повторний привід від 05.12.2024 - не виконана з невідомих причин.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року обвинувачену ОСОБА_4 оголошено в розшук, а судове провадження стосовно неї зупинено, надано дозвіл на її затримання з метою приводу до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого судового розгляду кримінального провадження, встановлено строк дії ухвали в частині надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу 6 місяців з дня її постановлення.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 січня 2026 року надано дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_4 з метою приводу до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

12.02.2026 до суду надійшло повідомлення прокурора, в якому він просив призначити до розгляду клопотання про застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки 11.02.2026 о 18-50 год. обвинувачену ОСОБА_4 затримано на підставі вищевказаної ухвали суду.

Прокурор подав до суду клопотання про обрання стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що в діях обвинуваченої встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, їй інкриміновано значну кількість кримінальних правопорушень, а тому, усвідомлюючи можливість призначення їй реального покарання, у разі визнання винуватою, обвинувачена ОСОБА_4 всіма можливими способами намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності за інкриміновані діяння, у тому числі шляхом переховування від суду. Також 21.11.2024 та 05.12.2024 судові засідання у справі відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченої ОСОБА_4 , жодних документів про поважність причин неприбуття до суду не надано, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела прибутку, сталих соціальних зв`язків, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів або прекурсорів. Ураховуючи наявність вищевказаних ризиків, інший (більш м`який) запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити. Також на підставі п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України прокурор просив не визначати обвинуваченій розмір застави.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання, просила застосувати до неї будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, зобов`язувалася з`являтися до суду. Пояснила, що до літа 2025 року вона проживала в м. Одесі у свого співмешканця, а потім повернулася до м. Борисполя, де станом на цей час проживає разом із сином у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , якого після її затримання забрав до себе її брат. У зв`язку із сімейними обставинами, а також зайнятістю на роботі вона не з`являлася в судові засідання, а потім їй стало відомо, що її оголосили в розшук, а тому вона боялася з`являтися до суду.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважав, що ще не вичерпано можливостей обрати стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, оскільки на її утриманні перебуває малолітня дитина. Зазначив, що обвинувачена ОСОБА_4 на цей час усвідомила свою попередню поведінку, обіцяє виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, зокрема з`являтися до суду на кожне судове засідання.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , суд ураховує процесуальну поведінку обвинуваченої, яка, попри подання нею клопотань про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, не з`являлася до відповідного суду для участі в судових засіданнях, про причини своєї неявки не повідомляла суд, чим порушила покладений на неї п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язок прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суд, у зв`язку з чим її оголошено в розшук.

Обставини (хвороба матері співмешканця, зайнятість на роботі), через які обвинувачена не з`являлася в судові засідання, не звільняють її від установленого законом обов`язку прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений день та час заздалегідь повідомити про це суд.

Отже, така свідома поведінка обвинуваченої ОСОБА_4 свідчить про ухилення від виконання процесуального обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, перешкоджання подальшому судовому розгляду, що у свою чергу суперечить засадам кримінального провадження, зокрема принципам розумності строків розгляду справи та ефективності судового розгляду. Ухилення обвинуваченої від участі в судових засіданнях фактично унеможливлює здійснення правосуддя в розумні строки, зумовлює невиправдане затягування розгляду справи та порушує права інших учасників процесу.

Суд також ураховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , міру покарання у разі визнання її винуватою, відомості про особу обвинувачену, те, що вона перебувала у розшуку, мету застосування запобіжного заходу, бере до уваги, що в судовому засіданні доведено наявність ризику переховування від суду.

При цьому суд вважає відсутніми підстави для висновків про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, адже в клопотанні не конкретизовано та прокурором у судовому засіданні не доведено, які саме дії може вчинити ОСОБА_4 та чим саме підтверджується така ймовірність. При цьому враховується, що обвинувачена раніше не судима, відсутні жодні докази на підтвердження того, що вона раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, або на цей час стосовно неї здійснюється будь-яке інше кримінальне провадження. Однак необгрунтованість і недоведеність цього ризику жодним чином не впливає вцілому на висновок суду про наявність підстав для обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є співмірним з існуючим ризиком переховування від суду.

Для запобігання ризику переховування від суду суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду, ураховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої, яка з грудня 2024 року перебувала в розшуку.

Про обрання відносно обвинуваченої особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченої, не зменшить наявність ризику та не зможе перешкодити його реалізації.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченій розміру застави, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України.

З урахуванням вищевказаного суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючим ризиком на цей час, відповідає особі обвинуваченої і зможе забезпечити, на відміну від інших запобіжних заходів, належне виконання нею процесуальних обов`язків.

З огляду на доведеність прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти зазначеному ризику, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 177, 178, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 11 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали негайно вручити під розписку обвинуваченій ОСОБА_4 , направити для виконання до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Ніжинському РУП ГУ НП в Чернігівській області повідомити рідних обвинуваченої ОСОБА_4 про обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 9 ст. 194 КПК України зобов`язати прокурора невідкладно повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування про факт залишення дитини ОСОБА_4 без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1