КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

8 грудня 2025 року суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , ознайомившись з апеляційною скаргою представника ГСУ НП України ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з поданої апеляційної скарги, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2025 року скаргуголови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України внести відомості до ЄРДР за заявою (повідомлення) голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 15.09.2025 року №15/09/2025-6-10.

04.12.2025 року представник ГСУ НП України ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення, яким закрити провадження за скаргою голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 7 червня 2022 року

м. Києва (справа № 522/17750/20, провадження № 51-4121км21) визначено, що «Конституційний Суд України своїм Рішенням від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020, на яке посилається прокурор у своїй скарзі, визнав неконституційним положення частини 3 статті 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. Мотивуючи своє Рішення, Конституційний Суд України перш за все виходив з необхідності судового захисту прав і свободи людини і громадянина (ч.ч.1,2 ст. 55 Конституції України). Конституційний Суд України також зазначив, що має бути забезпечений судовий контроль принаймні двома судовими інстанціями за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення (п. 5 Рішення). Таким чином, зазначене Рішення стосується забезпечення права особи на судовий захист від конкретного виду бездіяльності слідчого чи прокурора, а саме невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і випливає з конституційних гарантій захисту прав людини. Міркування, на яких ґрунтується Рішення Конституційного Суду України, жодним чином не можуть бути застосовані до оскарження рішення, яким суд зобов`язав прокурора чи слідчого здійснити таку дію. У разі, коли суд зобов`язує прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР, права особи, яка оскаржувала їх бездіяльність, на судовий захист реалізуються у першій інстанції, й тому їх захист не вимагає існування другої інстанції, як у випадку відмови суду зобов`язати прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР.

Верховний Суд вже вирішував подібне питання, зокрема у постанові від 11 лютого 2021 року (справа № 405/5435/20, провадження № 51-4651км20). На підставі аналізу статті 3, частин 1 та 2 статті 55, пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 307 КПК, рішень Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019, від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, від 17 березня 2020 року № 5-р/2020 Суд дійшов висновку, що положення частини 3 статті 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є неконституційним лише в частині оскарження в апеляційному порядку звернення з апеляційною скаргою саме особи/індивіда, а прокурор не є суб`єктом такого оскарження в апеляційному порядку».

З огляду на викладене, ГСУ НП України не є суб`єктом оскарження ухвали слідчого судді, якою зобов`язано уповноважену особу ГСУ НП України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою особи про вчинення кримінального правопорушення, в апеляційному порядку, та на відміну від рішення, яким особі відмовлено зобов`язати відповідних уповноважених осіб здійснити такі дії, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає апеляційному оскарженню, та особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, у відкритті провадження слід відмовити з поверненням апелянту поданої ним апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги по суті прийнятого рішення не переглядаються, як і не вирішується питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ГСУ НП України ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2025 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_1