Справа № 461/8097/25
Провадження № 1-кс/461/7201/25
У Х В А Л А

Іменем України

25.11.2025 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тур`є, Старосамбірського району, Львівській області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні за №0001106, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Старший слідчий відділу СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0001106, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, за погодженням із прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що підставою для застосовування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, у тому числі покинути територію України, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою ненадання ними правдивих показів щодо нього.

Вищенаведене свідчить про те, що менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вони не зменшились за час проведення досудового розслідування

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання слідчого заперечили, зазначили, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України частково перестали існувати.

Зокрема, сторона захисту зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, відтак є особою з міцними соціальними зв`язками. Зважаючи на вказані обставини, просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом СУ ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001106, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч.3 ст.286-1 КК України, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.10.2025 приблизно о 01 год 00 хв, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Шевченка у напрямку до вул. Шкільна, що у с. Верхівці Самбірського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»; Розділу 2 п.п. 2.3 б),д), 2.9 а); Розділу 11 п. 11.3; Розділу 12 п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з усіма подальшими змінами і доповненнями (далі ПДР), які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечної швидкості, не переконавшись, що це буде безпечно, здійснив попутній наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час рухалася по правому краю дороги попереду нього. Після наїзду водій ОСОБА_4 не зупинився, а продовжив свій рух та покинув місце події.

У результаті вказаних порушень ПДР водієм ОСОБА_4 , неповнолітня ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.10.2025 приблизно о 01 год 00 хв, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Шевченка у напрямку до вул. Шкільна, що у с. Верхівці Самбірського району Львівської області здійснив попутній наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час рухалася по правому краю дороги попереду нього. Після наїзду водій ОСОБА_4 не зупинився, а продовжив свій рух та покинув місце події.

У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня ОСОБА_8 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Зокрема, після наїзду ОСОБА_4 достовірно знаючи, що своїми протиправними діями поставив потерпілу в небезпечний для життя стан і вона позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження та перебувала в безпорадному стані, тобто у результаті отриманих тілесних ушкоджень самостійно, була позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження, діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілу ОСОБА_8 без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене, в порушення вимог п. 2.10 (підпункти «а», «б», «г», «ґ», «д», «е») ПДР, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР, не вжив можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілій, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілу до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не зафіксував прізвища та адреси очевидців.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у якому остання перебувала в результаті дій ОСОБА_4 , оскільки він сам поставив її в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

02.10.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілому та заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також ч. 1 ст. 135 КК України: завідому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням на спецлінію 102, протоколами оглядів місця події з додатками від 02.10.2025; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком токсикологічної експертизи від 13.10.2025 в сечі ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в кількості 1,5 проміле, та іншими матеріалами в сукупності.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30.11.2025 без визначення розміру застави.

Разом з тим, двох місячний строк тримання під вартою без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні закінчується 30 листопада 2025, однак завершити розслідування у вказаний строк неможливо з об`єктивних підстав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.11.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 02.02.2026 року.

Слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки, наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненим кримінальним правопорушенням, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Доцільність застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а також існують ризики, які є підставою застосування до нього такого запобіжного заходу. Підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, у тому числі покинути територію України, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою ненадання ними правдивих показів щодо нього.

Вищезазначені обставини вказують на те, що більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки об`єктивно будуть існувати можливості для впливу підозрюваного на свідків як безпосередньо, так і за посередництвом сторонніх осіб, а також будуть існувати можливості для переховування від органу досудового розслідування, тому слідчий суддя вважає, що лише продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людини, то у даному кримінальному провадженні слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 23.01.2026 року включно з утриманням її в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 25.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1