Справа № 487/9528/25
Провадження № 1-кс/487/819/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000113 від 27.10.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ:

03.02.2026 старший слідчий другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 27.10.2025 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила про його задоволення.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 27.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Управління ОСОБА_8 від 31.05.2022 № 13 на посаду молодшого інспектора І категорії групи нагляду відділу безпеки установи ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області (мовою оригіналу «младшего инспектора 1 категории группы надзора отдела безопасности учреждения ИК «Северная исправительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области) призначено громадянина України ОСОБА_6 . Як вбачається з наказу, підставою для призначення слугувала заява ОСОБА_6 про прийняття на службу.

У подальшому на підставі наказу начальника Управління служби виконання покарань по Херсонській області від 15.06.2022 № 26-лс ОСОБА_6 призначено на посаду начальника загону відділу по виховній роботі з засудженими установи (мовою оригіналу начальник отряда отдела по воспитательной работе с осужденными учреждения ИК «Северная исправительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области), яку останній обіймав до дня завершення тимчасової окупації м. Херсона, а саме до 11.11.2022. З наказу вбачається, що підставою для призначення на посаду був рапорт ОСОБА_6 від 15.06.2022.

Тобто ОСОБА_6 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, розуміючи факт наявності збройного конфлікту на території країни та ведення РФ агресивної війни проти України, захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема обласного центру м. Херсона, з розташованими на ній державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та іншими об`єктами, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, з метою утворення, функціонування та утримання на території Херсонської області та, зокрема, м. Херсона, окупаційною адміністрацією РФ системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, задля становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсона, з метою переслідування своїх особистих інтересів у вигляді отримання повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Херсона, керуючись корисливим мотивом, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа представників окупаційної адміністрації РФ у м. Херсоні та відповідно до наказу начальника Управління служби виконання покарань по Херсонській області від 31.05.2022 № 13, виданого на підставі заяви ОСОБА_6 про прийняття на службу, добровільно зайняв посаду молодшого інспектора 1 категорії групи нагляду відділу безпеки установи ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області.

У подальшому, продовжуючи злочину діяльність, громадянин України ОСОБА_6 на підставі наказу начальника Управління служби виконання покарань по Херсонській області від 15.06.2022 № 26-лс обійняв посаду начальника загону відділу по виховній роботі з засудженими установи (мовою оригіналу начальник отряда отдела по воспитательной работе с осужденными учреждения ИК «Северная исправительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области).

Крім того досудовим розслідуванням установлено, що з 19.06.2018 ОСОБА_6 обіймав посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» у спеціальному званні прапорщика внутрішньої служби, на якій перебував станом на 24.02.2022 та до моменту його звільнення 26.12.2022 на підставі наказу виконувача обов`язків державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» від 26.12.2022 № 47/ОС-22.

Тобто ОСОБА_6 , будучи громадянином України, займаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» у спеціальному званні прапорщика внутрішньої служби, яке відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально виконавчу службу України» встановлюється особам молодшого начальницького складу, склавши присягу на вірність Українському народові та, серед іншого, зобов`язавшись неухильно додержуватись Конституції та законів України відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально виконавчу службу України», будучи діючим атестованим працівником установи виконання покарань, підпорядкованої Міністерству юстиції України, та яка є правоохоронним органом згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», своїми злочинними діями, які виразились у добровільному, за власним бажанням, зайнятті посади молодшого інспектора 1 категорії групи нагляду відділу безпеки установи ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою переслідування своїх особистих інтересів у вигляді отримання повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Херсона, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсона, у травні 2022 року (більш точні дата, час та місце у ході досудового розслідування не встановлені), перейшов на бік ворога та зрадив таким чином наданій на вірність державі та народові України присязі.

Перейшовши на бік окупаційної влади РФ, ОСОБА_6 у порушення вимог Конституції та законів України, під час дії воєнного стану та збройного конфлікту, будучи працівником правоохоронного органу України, сприяв становленню та функціонуванню правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території м. Херсона та Херсонської області, чим спричинив шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

07 січня 2026 року у кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, яке відповідно до вимог ст. 111, 135, 136, 278 КПК України направлено підозрюваному, оскільки не встановлено місце перебування останнього, у зв`язку з чим, орган досудового розслідування позбавлений можливості особисто вручити йому зазначене повідомлення про підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що після окупації міста Херсону російськими військами, ОСОБА_6 співпрацював з окупаційною владою, добровільно зайняв посаду молодшого інспектора в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в установі ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» так званого Управління служби виконання покарань по Херсонській області, та після деокупації міста Херсону, ОСОБА_6 виїхав на непідконтрольну територію України, а саме тимчасово окуповану територію Херсонської області; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 та пояснив, що під час окупації м. Херсона останній працював у так званій ИК «Северная исправительная колония (№ 90)» на посаді молодшого інспектора; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що ОСОБА_6 , працював до окупації установи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки та продовжив працювати вже під час окупації установи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, та після деокупації міста Херсону, ОСОБА_6 виїхав на непідконтрольну територію України; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 та пояснила, що разом з останній працювала в ДУ «Північна виправна колонія (№ 90)»; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, що ОСОБА_6 працював до окупації молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки, так і залишився з червня 2022 року працювати під окупацією; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 та пояснила, що останній працював в ДУ «Північна виправна колонія (№ 90)» і залишився працювати під час окупації на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.01.2026, відповідно до якого в ході огляду матеріалів кримінального провадження №0000247 від 02.06.2022 виявлено та вилучено матеріали кримінального провадження та документи, що містять відомості про досудове розслідування та факти злочинної діяльності ОСОБА_6 , зокрема наступні документи в копіях: «приказ начальника Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области № 13 от 31.05.2022 «О назначении на должность ОСОБА_6 »; «приказ начальника Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области № 26-лс от 15.06.2022 «О назначении на должность ОСОБА_6 » (мовою оригіналу); документами - відповіддю з ДУ «Північна виправна колонія № 90» від 17.11.2025 № 28/8-1065/Ост/ВС.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Крім того з метою недопущення порушення конституційних прав підозрюваного, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщувались повідомлення про необхідність прибуття ОСОБА_6 до слідчого для проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

У жодну з визначених дат ОСОБА_6 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття, не надав.

Старший слідчий другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , у своїй постанові від 25.01.2026 оголосив у розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Зазначене свідчить про те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Так прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 12 до 15 років або довічне позбавлення волі і на теперішній час досі переховується від органу досудового розслідування, перебуває на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини буде і надалі переховуватись від органів досудового розслідування; підозрюваний ОСОБА_6 перед тим, як вчинити злочини, тривалий час працював в установах виконання покарань Державної пенітенціарної служби України, у зв`язку з чим добре знайомий з працівниками установ виконання покарань, знає їх повні анкетні дані, засоби зв`язку, адреси проживання. Тому перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб, підозрюваний може здійснювати вплив на інших працівників пенітенціарної служби, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, визнаними свідками у справі та допитаними у цьому статусі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під часу допиту в суді, з метою створення собі «алібі» щодо непричетності до вчинення інкримінованого злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні. Своїми діями ОСОБА_6 може також перешкоджати прибуттю свідків до суду; підозрюваний ОСОБА_6 за період співпраці з окупаційною владою, вочевидь, набув відповідні зв`язки та контакти з кола окупантів та інших державних зрадників, чиї дані наразі встановлюються, серед яких є такі, які продовжують вчиняти дестабілізаційні заходи та зрадницькі дії на деокупованій території, та ті, які після деокупації Збройними Силами України правобережної частини Херсонської області втекли на окуповане лівобережжя, де перебувають по теперішній час. У зв`язку з цим ОСОБА_6 на цей час продовжує та продовжить надалі вчиняти діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у тому числі й у взаємодії з іншими зрадниками та колаборантами, та може вчинити нові злочини.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошений у розшук, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, яким не можливо запобігти, застосувавши більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя доходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довів обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Крім того слідчий суддя наголошує, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне із застосуванням такого, оскільки після затримання підозрюваного питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися слідчим суддею, судом у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1