Провадження № 1-кс/161/6235/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 листопада 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 15.10.2025 по вул. Яровиця, 3, м. Луцьк, поблизу АЗС «Укрнафта», за участі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду місця події, а саме: легковий автомобіль марки «AUDI» модель «RS7» державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів, що за адресою: сел. Торчин, Волинської області. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , котре поміщено до спеціального пакету Національної поліції, позбавивши права на розпорядження та користування чи вчинення будь-яких інших дій із вищевказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Клопотання вмотивоване тим, що 14.10.2025 Луцьким РУП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000748, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.293 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , 07 вересня 2025 року у період часу з 21 години 30 хвилин до 23 години 00 хвилин, разом із іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, діяльність яких була спрямована на грубе порушення громадського порядку, перебуваючи у громадському місці, поблизу АЗС «МАР», що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Сирники (М19), діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, організував проведення автомобільних перегонів за участі легкових автомобілів, які здійснювали свій рух, використовуючи прийоми дрифтування, що полягає в умисному керованому заносі автомобіля під час проходження повороту на високій швидкості, на автомагістральній дорозі М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» у районі села Сирники Луцького району, та взяв активну участь у цих групових діях, що призвели до грубого порушення громадського порядку та суттєвого порушення роботи транспорту інших громадян.

15.10.2025 дізнавачем СД ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проведено огляд місця події по вул. Яровиця, 3, м. Луцьк, поблизу АЗС «Укрнафта», за участі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було оглянуто та вилучено: легковий автомобіль марки «AUDI» модель «RS7» державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів, що за адресою: сел. Торчин, Волинської області. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , котре поміщено до спеціального пакету Національної поліції.

16.10.2025 було винесено постанову про визнання речовим доказом речей, які були вилучені в ході огляду місця події від 15.10.2025, оскільки вони мають значення речового доказу по даному кримінальному провадженню за №0000748 від 14.10.2025.

Причетність вказаного вище транспортного засобу до вчинення вказаного вище кримінального правопорушення було підтверджено в ході проведення огляду камер відео нагляду «Безпечного міста», де встановлено, що в момент вчинення кримінального правопорушення, тобто 07.09.2025 легковий автомобіль марки «AUDI» рухався із місця його вчинення.

Враховуючи вищевказане, для встановлення всіх обставин кримінального провадження, проведення необхідних судових експертиз, перевірки показань, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучений автомобіль, тобто заборону на використання та розпорядження вказаним транспортним засобом, тому дізнавач просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.

В судовому засідання прокурор та дізнавач підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому, представник власника майна заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки жодного відношення до кримінально протиправних дій автомобіль немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, відеодокази, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

До матеріалів клопотання слідчим долучено постанову від 16.10.2025 про визнання речовим доказом речей, які були вилучені в ході огляду місця події від 15.10.2025, оскільки вони мають значення речового доказу по даному кримінальному провадженню за №0000748 від 14.10.2025.

Водночас, на думку слідчого судді, сам факт визнання вилученого автомобіля речовим доказом, за відсутності належного обґрунтування досягнення конкретних завдань арешту майна, визначених ст. 170 КПК України, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно.

Разом з цим, слідчим у клопотанні жодним чином не доведена така мета арешту, як забезпечення збереження речових доказів, на яку останній посилається, а лише формально вказано, що не накладання арешту на майно, а саме на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які перебувають у власності ОСОБА_6 , може призвести до втрати речового доказу, а також, що існує реальна загроза зміни або пошкодження необхідних слідству відомостей, які можуть бути використані в суді як докази.

Також клопотання дізнавача не містить конкретних завдань, які будуть досягнуті шляхом накладення арешту на вилучений автомобіль, та доказів, що не накладення арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного у клопотанні майна, тобто обґрунтування необхідності арешту майна відсутнє.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що стороною кримінального провадженняне доведено необхідності та конкретної мети накладення арешту на тимчасово вилучене майно, клопотання не містить обґрунтування досягнення завдань арешту майна, визначених ст.170 КПК України, та доказів, що не накладення арешту на майно призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, крім того матеріалами клопотання не доведене що гр. ОСОБА_6 причетний до вчинення будь якого кримінального правопорушення, що також підтверджено дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду відео із камер спостереження АЗС «МАР», на якому прослідковується присутність транспортного засобу зовні схожого на легковий автомобіль марки «AUDI», однак не зафіксовано номерні знаки такого, тому в задоволенні клопотання дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1