УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Старокостянтинів, Хмельницької області, громадянина України, (зі слів): має вищу освіту, одружений, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , офіцера групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001463 від 18.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 13.11.2025 слідчий ОСОБА_9 за погодженням з прокурором ОСОБА_8 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , без визначення розміру застави.

1.2. Вказується, що ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001463 від 18.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні останнім 18.09.2025 близько 19:35 год. правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом «VOLKSWAGEN CC SPORT», р.н. НОМЕР_2 , який рухався проїзною частиною вулиці Чуднівська в місті Житомир в напрямку Соборної площі, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вулиці Чуднівської по нерегульованому пішохідному переходу.

1.3. 19.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та 30.10.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

1.4. 19.09.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 18.11.2025.

1.5. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий за погодженням з прокурором просив продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою без визначення застави.

ІІ. КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання слідчого просив задовольнити.

2.2. Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на неумисний характер вчиненого кримінального правопорушення, наявну судову практику застосування запобіжного заходу у такій категорії справ, необґрунтованість ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення, відомості про особу підозрюваного, зокрема: наявність постійного місця проживання, численні нагороди та заохочень за виконання бойових завдань, вказували на можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням свободи підозрюваного.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисників.

ІІІ. НОРМИ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОЦЕСУАЛЬНОГО ПРАВА (КПК України)

3.1. Відповідно до частини 1 статті 176 КПК запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

3.2. Частиною 1 статті 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.3. Згідно із частиною 1 статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.5. Згідно із частиною 4 статті 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

3.6. Відповідно до частини 5 статті 194 КПК якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

3.7. За змістом частини 3 статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

3.8. Згідно з частиною 4 статті 199 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

3.9. Відповідно до частини 5 статті 199 КПК слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

4.1. Встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001463 від 18.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

4.2. 19.09.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 18.11.2025.

4.3. 13.11.2025 слідчий ОСОБА_9 за погодженням з прокурором ОСОБА_8 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , без визначення розміру застави.

4.4. Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя враховує наступне:

(і) Обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування

4.5. Відповідно до копії постанови прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 від 30.11.2025 вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001463 завершено, а матеріали кримінального провадження відкрито для ознайомлення стороні захисту та потерпілому (а.с. 101).

4.6. Слідчий суддя враховує неможливість закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі, передбачені статтею 283 КПК до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.09.2025, а саме до 18.11.2025, з огляду на необхідність виконання вимог статті 290 КПК, наявний обсяг матеріалів кримінального провадження, кількість учасників кримінального провадження.

(іі) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

4.7. Зі змісту повідомлення слідчого ОСОБА_12 про зміну раніше повідомленої підозри від 30.10.2025 вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с 98-100).

4.8. За версією слідства 18.09.2025 близько 19:35 год. ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом «VOLKSWAGEN CC SPORT», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись правою смугою руху проїзною частиною вулиці Чуднівська в місті Житомир в напрямку Соборної площі, допустив порушення вимог п. 2.3 б), д); 12,4; 18.1; 14.4 Правил дорожнього руху, підїзжаючи до нерегульованого пішохідного переходу поблизу будинку 103-В вулиці Чуднівської в м. Житомирі, рухався з перевищенням дозволеної швидкості для руху, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки (зупинку іншого автомобіля перед переходом), не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вулиці Чуднівської по нерегульованому пішохідному переходу.

4.9. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

4.10. Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які вказують на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочину, що стверджується, зокрема:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/106-25/17768-ІТ від 07.10.2025, №СЕ-19/106-25/17769-ІТ від 07.10.2025, №СЕ-19/106-25/17767-ІТ від 08.10.2025 за результатом проведеної інженерно-транспортної експертизи;

- висновком судово-медичної експертизи №1165 від 19.09.2025;

- висновком експерта №852/25-25 від 20.10.2025 за результатом проведеної судової автотехнічної експертизи;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_13 від 21.09.2025, ОСОБА_14 від 21.09.2025, ОСОБА_15 від 21.09.2025, ОСОБА_16 від 19.09.2025, ОСОБА_17 від 20.09.2025, ОСОБА_18 від 24.09.2025, ОСОБА_19 від 19.09.2025, ОСОБА_20 від 28.10.2025, ОСОБА_21 від 30.10.2025;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2025.

(ііі) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК

4.11 У клопотанні слідчий стверджував про наявність ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

4.12. Ризик у розумінні КПК - це певна ймовірність того, що підозрюваний може вчинити спробу завдати шкоду досудовому розслідуванню або подальшому здійсненню правосуддя.

Саме з метою запобігти можливим спробам підозрюваного завдати шкоди кримінальному провадженню й застосовується відповідний запобіжний захід.

4.13. Ризик це не абстрактне припущення, а реальна ймовірність вчинення певних дій, яка має визначатися спираючись на конкретні обставини та встановлені факти. Оцінка обставин, що вказують на існування ризику має базуватись на конкретних обставинах справи та підозрюваної особи (риси особистості або поведінки особи, що вказують на існування ризику, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, наявність злочинного минулого, постійного місця проживання й роботи, усталеного способу життя, тощо). Саме на слідчого, прокурора покладається обов`язок подання доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу (ч. 5 ст. 132 КПК).

4.14. Обґрунтовуючи ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК) слідчий вказував на тяжкість злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винним, а також на право потерплих на відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП та загибелі однієї особи.

4.15. У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (Idalov v. Russia [ВП], §145; Ilijkov v. Bulgaria, §§ 80-81). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova, § 58).

4.16. Визначаючи наявність ризику переховування підозрюваного від органу розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий суддя враховує характер злочину, який є неумисним, тяжкість кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , який є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого, наслідки кримінального правопорушення, загибель однієї особи внаслідок ДТП, завершення досудового розслідування, а також відомості про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має молодий вік (23 роки), постійне місце проживання у м. Житомирі, є військовослужбовцем та проходить військову службу, має позитивні характеристики підозрюваного за місцем служби (а.с. 65).

4.17. Слідчий суддя ураховує як продовження строку дії в Україні воєнного стану, так і заборону на перетин державного кордону військовозобов`язаним особам, які досягли 18-річного віку та відсутність обставин, які б надавали підозрюваному право на виїзд за межі України.

4.18. Зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати про наявність невисокого ступеня ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігання якого можливе шляхом застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням підозрюваного під вартою.

4.19. Обґрунтовуючи ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_4 у на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК), слідчий вказував на принцип безпосередності дослідження показань учасників кримінального провадження та можливість не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, спілкування зі свідками, потерпілим з метою схиляння та орієнтування до неявки до слідчого та суду

4.20. Слідчий суддя звертає увагу, що з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v. Belgium, § 44).

4.21. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v. Moldova, § 59). Реальна небезпека чинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася й врешті зникла зовсім (Letellier v France, § 39).

4.22. Слідчий суддя вважає, що хоча дійсно за правилами КПК діє принцип безпосередності дослідження показань, однак з урахуванням завершення досудового розслідування та збору усіх доказів, проведення допиту усіх встановлених слідством свідків, перебування кримінального провадження на стадії виконання вимог ст. 290 КПК, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_4 , наявних позитивних характеристик, рід його занять, слід дійти висновку, що заявлений ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК) є невисоким, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК), є недоведеним прокурором.

(іv) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

4.23. Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право особи на свободу та особисту недоторканість має найважливіше значення в «демократичному суспільстві» за змістом Європейської Конвенції з прав людини (див. рішення у справах "Medvedyev and Others v. France", [ВП], § 76; "Ladent v. Poland", № 11036/03, § 45).

4.24. Особиста свобода є основоположною свободою, якою повинен мати змогу користуватися кожен. Позбавлення або обмеження свободи ймовірно матиме прямий і негативний вплив на здійснення багатьох інших прав. Звідси випливають основні принципи, які ЄСПЛ застосовує при розгляді справ за ст. 5 Конвенції, і, насамперед, принцип презумпції свободи.

4.25. "Презумпції на користь свободи особи" є домінантним керівним принципом, зміст якої зводиться до того, що особиста свобода людини повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду під час досудового розслідування (слідства) суворим винятком.

4.26. Вирішуючи питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно обов`язково розглянути можливість застосування інших, більш м`яких альтернативних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК.

4.27. Як зазначалося вище (див. п. 4.18, 4.22.), слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування невисоких ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, та недоведеність прокурором існування заявленого у клопотанні ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

4.28. Слідчий суддя свідомий того, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у спричиненні якої підозрюється ОСОБА_4 , загинула людина, однак вказані обставини самі по собі, як хибно вважає сторона обвинувачення, не можуть бути підставою для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечать меті правового інституту запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, якою є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а не початок його покарання.

4.29. Застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливе виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК. Тобто, для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор повинні обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів.

4.30. Обмеження строку застосування запобіжного заходу тісно пов`язано з презумпцією невинуватості обмеження прав і свобод підозрюваної особи, що передбачає застосування відповідного запобіжного заходу, особливо позбавлення свободи, не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі (див. рішення ЄСПЛ у справах «Neumeister v. Austria,§ 4, «Jablonski v. Poland», § 83).

4.31. Ураховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК, відомості про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є одруженим, військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , офіцера групи, наявність позитивних характеристик з місця роботу, міцність соціальних зв"язків підозрюваного, наявність помірних (невисоких) ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, стадію завершення досудового розслідування, а також інші обставини, що мають значення, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено та з матеріалів справи не вбачається наявність обставин, які б могли свідчити, що забезпечення належної поведінки підозрюваного можливе виключно шляхом застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4.32. З урахуванням встановлених обставин справи, сукупності відомостей про підозрюваного ОСОБА_4 , які свідчать про його благонадійність, міцність його соціальних зв"язків, слідчий суддя вважає, що запобігання наявним ризикам і забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 можливе шляхом застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із покладенням ряду процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, строком до 17.01.2026 (включно).

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , відмовити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати вказане житло з 23 години по 05 годину наступної доби, без дозволу прокурора або суду, окрім випадків пов`язаних зі збереженням життя або ж необхідності перебування в укритті у випадку оголошення сигналу повітряної тривоги, строком до 17.01.2026.

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора, суду відповідно до стадії кримінального провадження, на кожну вимогу;

2) не відлучатися за межі Житомирської області без дозволу прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця проходження служби;

4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ;

5) у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

4. Встановити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 до 17.01.2026.

5. Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

6. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

7. Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти.

Ухвала слідчий суддя може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_23