Справа № 304/1949/25 Провадження № 1-кс/304/1023/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченої адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про відвід судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_11 у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29.08.2025 до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000307 від 07.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В порядку, передбаченому ст.35 КПК України, для розгляду вказаного кримінального провадження (справа №304/1949/25, провадження №1-кп/304/262/2025), відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025 року, обрано суддю Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_12 .

16.12.2025 захисником обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано заяву про відвід головуючого - судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_12 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст.286-1 КК України.

Подана захисником обвинуваченої адвокатом ОСОБА_8 заява про відвід головуючого - судді ОСОБА_12 мотивована тим, що підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні було призначено на 02.09.2025 року. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 02.09.2025 року продовжено стосовно підзахисної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали визначено до 31 жовтня 2025 року. 02 вересня 2025 року стороні захисту вручено вступну та резолютивну частину цієї ухвали. Повний текст ухвали, як зазначено в ухвалі, буде проголошено 05.09.2025 року о 15.00 годині. Натомість повний текст ухвали був проголошений раніше зазначеної дати в ухвалі, про що свідчить надіслання повного тексту ухвали на електронну адресу захисника 04.09.2025 року.

Вказує, що підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою потерпілого відкладене на 16.09.2025 року. Та в підготовчому судовому засіданні суддею, в порушення приписів норм кримінального процесуального Закону, долучені та досліджені докази вини ОСОБА_7 . Та захисник вважає, що у головуючого судді ще до початку розгляду справи сформована думка про винуватість ОСОБА_7 та обвинувальний ухил судді має відображення і в ухвалі суду від 02.09.2025 року, оскільки по змісту ухвали головуюча ретельно перевіряла докази на предмет належності, що прямо заборонено Законом. Зауваження захисника з цього приводу, на підготовчому засіданні головуючою проігноровано, що вказує на зневагу до захисника та його думки.

Та на думку захисника ОСОБА_8 , головуюча у справі має явно обвинувальний ухил, що порушує принцип неупередженості. Дії головуючого судді ОСОБА_12 вважає упередженими та такими, що не відповідають приписам КПК України. Також захисник у поданій заяві вважає, що головуюча має особисту зацікавленість у розгляді даної справи та, посилаючись на положення ст.80 КПК України, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 просить задовольнити дану заяву про відвід та відвести суддю ОСОБА_12 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Заява про відвід судді, в порядку ст.35 КПК України, передана на розгляд судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав у повному обсязі подану ним заяву, викладену в редакції від 15.12.2025 року та просить відвід головуючого - судді ОСОБА_12 задовольнити за наведеними у заяві підставами та обґрунтуваннями. Також доповнив в судовому засіданні заяву про відвід, посилаючись додатково на ті обставини, що 16.12.2025 року головуючим у справі постановлено провести підготовче судове засідання у відсутність потерпілого ОСОБА_13 , при цьому судом не вжито заходів щодо його належного сповіщення про день та час підготовчого провадження, чим грубо порушено законні права та інтереси потерпілого. Заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_12 підтримав у повному обсязі та просить задовольнити.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 підтримала у повному обсязі подану заяву про відвід судді ОСОБА_12 за обґрунтуваннями, викладеними у заяві від 15.12.2025 та з урахуванням доповнень щодо заяви про відвід, просить задовольнити заяву захисника ОСОБА_8 та відвести головуючу суддю ОСОБА_12 від розгляду даного кримінального провадження, посилаючись на п.4 ст.75 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 підтримав у повному обсязі позицію захисників обвинуваченої та просить відвід головуючого судді ОСОБА_12 задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позицію захисників та просила заяву про відвід судді ОСОБА_12 задовільнити на підставами, зазначеними її захисниками.

Прокурори ОСОБА_14 , ОСОБА_4 заперечували проти заяви захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про відвід головуючої судді ОСОБА_12 по кримінальному провадженню у справі №304/1949/25 та вважають подану стороною захисту заяву про відвід судді необґрунтованою, наведені у заяві доводи захисника обвинуваченої надуманими, будь-які підстави для задоволення заяви адвоката ОСОБА_8 про відвід судді відсутні та просять в задоволенні заяви відмовити. Також зазначають, що головуючим суддею вживалися відповідні заходи щодо належного сповіщення потерпілого ОСОБА_13 про день, час та місце підготовчого засідання та останнім було подано письмову заяву, в якій викладено прохання проводити підготовче засідання та інші судові засідання у справі без його участі. При цьому зазначають, що будь-яких доказів на підтвердження доводів захисника ОСОБА_8 про те, що вказаний потерплий не складав вищевказаної заяви, стороною захисту не надано, позиція сторони захисту є голослівною та базується на припущеннях. Крім того, як зазначає сторона обвинувачення, ухвалення судом процесуальних рішень, зокрема, постановлення суддею ОСОБА_12 ухвали про проведення 16.12.2025 року підготовчого засідання у справі за відсутністю одного з потерпілого, не є підставою для задоволення відводу судді. Подану заяву про відвід розцінюють як затягування підготовчого провадження у цій справі. Просять у задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід головуючого судді ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю.

Представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечує проти заявленого захисником ОСОБА_8 відводу головуючому у справі судді ОСОБА_12 , підтримав позицію прокурорів та вказує на безпідставність поданої заяви, відсутність належних доказів на її обґрунтування та просить в задоволенні заяви про відвід судді відмовити.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала у повному обсязі позицію свого представника адвокат ОСОБА_6 .

Вивчивши заяву захисника адвоката ОСОБА_8 про відвід головуючого судді ОСОБА_12 , вислухавши доводи та позицію учасників даного судового засідання, оглянувши матеріали кримінального провадження №1-кс/304/262/2025 (справа №304/1949/25), з урахуванням того, що суддя, який розглядає відвід (самовідвід) слідчому судді, судді не здійснює повноважень судді (слідчого судді) у кримінальному провадженні (судовому провадженні), а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, здійснивши саме такого роду перевірку, приходжу до наступних висновків.

У кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другої статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.ст.75-76 КПК України передбачені вичерпний перелік підстав для відводу судді.

У відповідності до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п.4 ч.1 ст.75 КПК).

Отже, суддя (слідчий суддя) не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості і підлягає відводу (самовідводу), однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав в Законі не передбачено.

Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді не підтверджених належними і допустимими доказами.

При цьому, заявлений 16.12.2025 року захисником адвокатом ОСОБА_8 відвід судді не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними вище нормами КПК України.

Більшість зазначених захисником доводів у заявленому відводі ґрунтуються винятково на його незгоді із прийнятими головуючим суддею ОСОБА_12 процесуальними рішеннями під час підготовчого судового засідання у справі № 304/1949/25.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, у будь-якому випадку не можуть бути підставою для відводу судді.

Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Заявником не представлено доводів і аргументів, які б свідчили про реальну або потенційну упередженість головуючого судді ОСОБА_12 під час підготовчого судового засідання у справі № 304/1949/25 за обвинуваченням ОСОБА_7 , отже відповідні сумніви не ґрунтуються на фактичних даних.

При цьому, посилання захисника ОСОБА_8 у поданій заяві про відвід судді щодо надсилання нею повного тексту судового рішення (ухвали) до офіційної дати його проголошення, жодним чином не порушує прав учасників кримінального провадження, оскільки надає їм можливість ознайомитися з повним змістом прийнятого судом рішення та своєчасно подати скаргу.

Згідно приписів ч.ч.1,2 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу.

Згідно з ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Водночас заявником не подано будь-яких доказів упередженості головуючого у справі - судді ОСОБА_12 .

При цьому суд зазначає, що вирішення суддею процесуальних питань під час підготовчого (судового) провадження, з якими не погоджується сторона, не може розцінюватися як підстава для відводу судді, та не виключає участь судді у кримінальному провадженні, відповідно до вимог чинного КПК України. Зазначені у заяві про відвід судді та додаткового наведені стороною захисту в даному судовому засіданні обгрунтування, не свідчать про існування обставин, що викликають сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді ОСОБА_12 при здійсненні правосуддя у цій справі.

Також слід зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

Отже, норми КПК України не передбачають можливості судді, слідчого судді перевіряти на предмет законності прийняті суддею, слідчим суддею, якому заявлено відвід, процесуальні дії, рішення, аналізувати порядок їх прийняття чи надавати оцінку доказам у судовому провадженні.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, поняття «неупередженості» є оціночним та може включати суб`єктивні та об`єктивні компоненти. Так, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у кримінальному провадженні. Це є суб`єктивним компонентом поняття «неупередженості».

Об`єктивна неупередженість полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано суддею, та для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, слідчого судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість.

Стаття 8 Кодексу встановлює правило, згідно з яким суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

В пункті 50 вищевказаного рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Тобто, наведене вказує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

В ухвалі Верховного Суду по справі № 826/11409/17 від 17.07.2020 року зазначено, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, для вирішення питання щодо відводу слідчого судді, судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Повно та всебічно перевіривши заяву про відвід, суддею не встановлено обставин, які б могли викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності головуючого судді ОСОБА_12 , заявлені підстави для відводу судді зводяться з непогодженням з процесуальними діями, рішеннями судді під час підготовчого провадження у справі №304/1949/25, заперечення на які можуть бути викладені в апеляційній скарзі у даному кримінальному провадженні, а інших доказів упередженості судді для цілей відводу захисником не надано, подана заява не містить достатніх, об`єктивних підстав для відводу судді.

Сторона кримінального провадження вправі не погоджуватись із прийнятими рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід судді ОСОБА_12 від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України (у справі №304/1949/25 (провадження №1-кс/304/262/25)), заявник посилається на наявність у нього сумнівів щодо неупередженості судді та його об`єктивності, яка, на думку заявника, порушує його права, права потерпілого, які передбачені процесуальним законодавством України.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, подана заява захисником обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 фактично зводиться до суб`єктивних тверджень та припущень, що відповідно до вимог КПК України, не є підставою для відводу судді. До того ж, заявником не доведено, що головуюча у даному кримінальному проваджені - суддя ОСОБА_12 особисто будь-яким чином зацікавлена у розгляді цієї справи №304/1949/25.

Таким чином, оскільки заявлений захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_8 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу судді ОСОБА_12 , що передбачені вище зазначеними нормами КПК України, а отже заява про відвід задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.75,76, 80-82, 309, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про відвід головуючого - судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_12 у розгляді кримінального провадження (справа №304/1949/25, провадження №1-кс/304/262/25) відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Перечинського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_15