УХВАЛА

іменем України

13 жовтня 2025 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою від 07.10.2025

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

10.10.2025 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою від 07.10.2025, відповідно до якої ОСОБА_2 просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 07.10.2025 про кримінальне правопорушення;

- зобов`язати уповноважену особу ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за зазначеною заявою від 07.10.2025 та розпочати досудове розслідування;

- зобов`язати уповноважену особу ВП № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надати заявнику ( ОСОБА_2 ) витяг з ЄРДР після внесення відповідних відомостей.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 07.10.2025 він звернувся до ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255 КК України (створення злочинної організації службовими особами - суддями з метою приховування злочину іншого судді), де вказав, що група суддів декількох районних судів м. Дніпра (суддя ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_6 , суддя ОСОБА_7 , суддя ОСОБА_8 суддя ОСОБА_9 , суддя ОСОБА_10 ), шляхом узгоджених дій, а саме: неодноразові безпідставні відмови, фактично блокували будь-які спроби притягнути до відповідальності свого колегу - суддю Новокодацького районного суду м. Дніпра ОСОБА_11 , який на його думку вчиняє кримінальне правопорушення відносно нього, тим самим приховують злочинні дії вищевказаного судді.

Він вважає, що така спільна протиправна діяльність суддів дає достатні підстави вважати, що останніми було створено злочинну організацію з метою ухилення судді ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності та продовження ним протиправної діяльності - тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 255 КК України.

Заявник стверджує, що станом на момент подання вказаної скарги до суду (10.10.2025) відомості за його заявою від 07.10.2025 не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань уповноваженими особами ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, досудове розслідування не розпочато, повідомлення про реєстрацію злочину або надання витягу з ЄРДР він не отримував. У зв`язку з чим вважає, що вказаними діями, досудовий орган проігнорував його заяву від 07.10.2025.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримав свою скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор вважала, що скарга заявника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки з вказаної заяви слідує, що останній не погоджується із рішеннями суддів, а дане не є підставою для того аби вносити відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 255 КК України.

Вислухавши думки заявника, прокурора, дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 303 КПК України заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Слідчий суддя звертає увагу, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, у чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (у силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але у той же час ці дані мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Водночас, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналогічні за змістом норми містяться у Розділі ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі - Положення), згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повинні відповідати вимогам п.4) ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Реєстрації у ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути внесені до ЄРДР. Підставами вважати, що у заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13.05.1980), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Слідчий суддя при вирішенні ініційованого заявником питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє доведення своєї позиції під час розгляду скарги.

В судовому засіданні під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що предметом розгляду даної скарги є незгода заявника ОСОБА_2 із рішеннями судді ОСОБА_12 , який є головуючим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч.4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України та рішеннями слідчих суддів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , котрі за його численними скаргами приймали відповідні рішення, з якими заявник до теперішнього часу не погоджується, у зв`язку з чим і просить ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, внести відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 255 КК України, а саме: створення, керівництво злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у ній.

На думку ОСОБА_2 , безпідставні відмови в задоволенні його скарг вищепереліченими суддями, які фактично блокували будь-які спроби притягнути до кримінальної відповідальності суддю ОСОБА_11 , створили усіма суддями злочинну організацію, в якій всі приймають участь, тому він вважає, що саме їх дії повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 255 КК України.

Надаючи ОСОБА_2 оцінку кваліфікації дій суддів за ч. 3 ст. 255 КК України, слідчий суддя вважає, що це є прямим тиском на суддів, які приймають рішення в розгляді скарг в суді та втручання в здійснення ними правосуддя, що прямо порушує норми Конституції України, та суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985 щодо гарантування засад незалежності судових органів, а також неврахуванням того, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам НП України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади", якою визначено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені, що також узгоджується з позицією Консультативної ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) звернула увагу Комітет Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя акцентує увагу, що суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу, і в ході розгляду справи (в даному випадку розгляд скарги заявника ОСОБА_2 ) суд не вправі надавати оцінку як діям, так і рішенням інших суддів.

Враховуючи вищевикладена, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за повідомленням від 07.10.2025 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою від 07.10.2025 - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

13.10.2025