Справа № 638/7251/20
Провадження № 1-кп/638/1050/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

з участю захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2, 3 статті 307 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2020 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2, 3 статті 307 Кримінального кодексу України, разом із долученими до матеріалів кримінального провадження документами повернуто до Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.07.2025 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2024 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України, повернуто прокурору скасовано. Призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

25.07.2025 року матеріали справи надійшли до Шевченківського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 29.07.2025 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

07.10.2025 року під час проведення підготовчого судового засідання, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, а саме не конкретизовано на вчинення якого саме злочину був спрямований умисел обвинуваченого. Одночасно захисник зазначає, що у обвинувальному акті не знайшло підтвердження в формулюванні обвинувачення психічне ставлення ОСОБА_4 до інкримінованих йому дій. Також захисником зазначено, що є невідповідність Реєстру матеріалів досудового розслідування фактичним матеріалам кримінального провадження, оскільки в Реєстрі не зазначені заходи забезпечення кримінального провадження (ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова було накладено арешт на майно); у Реєстрі повідомлення про підозру датовано 07.03.2020 роком, проте письмове повідомлення про підозру складене 28.02.2020 року; повідомлення про підозру за частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України датовано раніше, ніж постанова про об`єднання кримінальних проваджень в одне; повідомлення про підозру датовано раніше, ніж постанова про зміну попередньої правової кваліфікації.

Окрім цього, захисником також було подано до суду скаргу на повідомлення про підозру від 28.02.2020 року, складене слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2, 3 статті 307 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні №000005. Захисник зазначає, що стороною обвинувачення не було дотримано процедуру вручення повідомлення про підозру. Поштою за місцем реєстрації ОСОБА_4 повістки з викликом до слідчого не надходило, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, виклик по телефону або телеграмою не здійснювався, а матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що слідчий вживав передбачених статтею 135 КПК України процедури виклику ОСОБА_4 на 28.02.2020 рік. У порушення статті 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру не було вручено ОСОБА_4 у день його складання, оскільки він до слідчого на 28.02.2021 року не викликався. Отже, у встановлений законом спосіб повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручене не було, а тому він не набув статусу підозрюваного. 07.05.2021 року ОСОБА_4 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова. Враховуючи, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, його затримання є таким, що вчинено за відсутності правових підстав, встановлених законом. Окрім цього, захисник зазначає, що органом досудового розслідування було допущено ще безліч грубих порушень процесуального закону. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено постановою слідчого від 07.03.2020 року про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування. Зазначене рішення було прийнято за відсутністю законних підстав, передбачених частиною 2 статті 281 КПК України, оскільки ОСОБА_4 постійно проживав та проживає за місцем реєстрації, тобто слідчому було відома офіційна адреса проживання ОСОБА_4 . Проте, слідчий жодного разу не надсилав за вказаною адресою повістку з викликом до слідчого або прокурора. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 ухилявся від явки до органу досудового розслідування. Також захисник зазначає, що ОСОБА_4 було подано до канцелярії Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, що свідчить про те, що останній не переховувався від органу досудового розслідування. Таким чином, сторона захисту зазначає, що вказане дає підстави дійти висновку про те, що стороною обвинувачення було порушено процедуру вручення ОСОБА_4 письмового повідомлення про підозру, що є самостійною підставою для його скасування.

В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту, а також проти задоволення скарги на повідомлення про підозру. Надав до суду письмові заперечення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали доводи, викладені у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору та скаргу про скасування повідомлення про підозру та просили його задовольнити.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень статті 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення зокрема про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, суд зазначає наступне.

Згідно статті 291 КПК України - обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно пункту 13 частини 1 статті 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Згідно вимог частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам статті 291 КПК України, зокрема має містити, викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно статті 377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Аналізуючи зміст частини 2 статті 291 КПК України, слід зазначити, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складових: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом закону обвинувачення повинно ґрунтуватись на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.

У постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17) Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду зробив правовий висновок, згідно з яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (частина 2 статті 337, стаття 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (частина 3 статті 337 КПК України).

За наявного нормативного регулювання неповнота, необґрунтованість, невідповідність висунутого обвинувачення, не є предметом оцінки на підготовчому засіданні. Така оцінка може бути здійснена лише в ході розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

Що стосується фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, то тут варто відзначити, що за духом закону вони викладаються так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування, і у тому обсязі, який, на думку останнього, підтверджує сформоване обвинувачення. На підставі цього прокурор на власний розсуд здійснює кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати змінити їх виклад.

Більше того, дискреційні повноваження прокурора щодо викладу фактичних обставин та здійснення правової кваліфікації на власний розсуд не позбавляють сторону захисту права доводити наявність інших обставин, які можуть бути витлумачені на користь обвинуваченого, або ж доводити необхідність зміни правової кваліфікації його діяння.

Таким чином, неконкретність викладу фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Тобто, суд, до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи не уповноважений перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертаючи за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт, у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо.

Захисник також зазначає, що не знайшло свого підтвердження відображення в обвинувальному акті в формулюванні обвинувачення психічне ставлення ОСОБА_4 до інкримінованих йому дій.

З приводу цього суд зазначає, що з урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту, форми, умислу є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До обвинувального акта додається:1) реєстр матеріалів досудового розслідування;2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Частиною 2 статті 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відсутність інформації в реєстрі, доданому стороною обвинувачення до обвинувального акту про те, що у кримінальному провадженні проводились заходи забезпечення кримінального провадження та час їх проведення, не є підставою для повернення обвинувального акту.

Також не є підставою для повернення обвинувального акту розбіжності зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, оскільки відповідно до статті 109, 291, 314 КПК України, недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, навіть при їх виявленні, не є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Суду в підготовчому судовому засіданні пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України надано право повернути обвинувальний акт саме у зв`язку із недоліками обвинувального акту, а не реєстру матеріалів досудового розслідування.

Аналізуючи зміст фабули обвинувачення ОСОБА_4 згідно обвинувального акту, суд приходить до висновку, що воно відповідає в загальних межах визначеним вимогам Кримінального процесуального закону, біль детальну оцінку наявності складу злочину суд надає, вирішуючи справу по суті.

Зазначене висловлено в ухвалі Харківського апеляційного суду від 08.07.2025 року, якою скасовано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2024 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України, повернуто прокурору.

Щодо скарги захисника на повідомлення про підозру від 28.02.2020 року, яку остання просить скасувати, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 303 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Разом із тим, подання скарги на повідомлення про підозру, передбачено пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України й лише під час досудового розслідування: на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Доказів подання скарги на повідомлення про підозру слідчому судді захисником не надано і судом таких доказів не здобуто.

Відтак, подаючи скаргу на повідомлення про підозру, захисник, не оскаржуючи на стадії досудового розслідування відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України самого повідомлення про підозру, у такий спосіб фактично намагається перекласти на суд на стадії підготовчого судового засідання повноваження слідчого судді та отримати у такий спосіб оцінку законності підозри, що на думку суду суперечить вимогам статті 303 КПК України та порушує визначений нормами КПК України порядок та спосіб дій суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скарга захисника на повідомлення про підозру від 28.02.2020 року, згідно з яким підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу, задоволенню не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду. Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у судове засідання.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: обвинувачений, прокурор, захисник.

Вирішуючи питання щодо кола осіб у учасників судового провадження, про виклик в судове засідання осіб для їх допиту, суд виходить з часу надходження матеріалів провадження до суду за клопотанням прокурора, забезпечення принципу змагальності сторін та їх рівності у наданні доказів згідно положень статті 22 КПК України, а тому вважає за необхідне на даній стадії судового провадження задовольнити позиції прокурора, висловленій у відповідному списку.

З урахуванням викладеної думки суду, на даний час є недоцільним витребування будь-яких документів чи речей.

Сторони не позбавлені права заявити повторні клопотання щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей, зокрема, і під час безпосередньо судового розгляду згідно положень статті 350 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту відмовити.

У задоволенні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 28.02.2020 року відмовити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2, 3 статті 307 Кримінального кодексу України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 лютого 2026 року о 15 годині 00 хвилин.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника, а також осіб для допиту як свідків в частині погодженої позиції прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 29.01.2026 року.

Головуючий суддя: