УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 24.12.2025р. надійшло клопотання ОСОБА_3 , в порядку ст. 174 КПК України.

В обгрунтування клопотання ОСОБА_3 вказує, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.05.2025р. у справі №296/5206/25, накладено арешт на мобільний телефон Samsung S10E, EMEI1: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 .

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_3 вказує, що слідчих дій, окрім обшуку, проведено не було, а з моменту накладення арешту пройшов тривалий час (7 місяців), а отже у подальшому застосуванні арешту майна потреба відпала. Враховуючи вищезазначене, просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_3 у поданому клопотанні просив розгляд такого провести без його участі.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, від нього 05.01.2026р. надійшла заява в якій останній просив розгляд клопотання провести без його участі. Відносно прийняття рішення вказав, що покладається на розсуд суду. Також зазначив, що у ході досудового розслідування проведено огляд інформації на вказаному мобільному телефоні та зафіксовано її у відповідному протоколі огляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст.170 КПК України).

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.05.2025р. у справі №296/5206/25, клопотання задоволено. Накладено арешт на мобільний телефон Samsung S10E, EMEI1: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 , який вилучено 13.05.2025 у ході обшуку житла ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000079.

Вирішуючи питання на предмет задоволення клопотання про скасування арешту майна, слідчим суддею враховується наступне.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна із можливістю надання учасниками процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у кримінальному провадженні № 0000079 від 20.06.2024р. підозра будь кому не оголошена, ОСОБА_3 перебуває у статусі свідка. Слідчим проведено огляд інформації на вказаному мобільному телефоні та зафіксовано її у відповідному протоколі огляду.

Враховуючи зазначене потреба в подальшому арешті майна відпала.

Також, слідчий суддя враховує, що від слідчого заперечень щодо задоволення клопотання ОСОБА_3 не надходило.

Відтак, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту тимчасово вилученого майна є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.05.2025р. у справі №296/5206/25, на мобільний телефон Samsung S10E, EMEI1: НОМЕР_1 , з сім картою НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1