провадження № 1-кс/208/4955/25
УХВАЛА

25 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000598 від 17.09.2025 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, достовірно розуміючи, що її незаконна діяльність спричиняє шкоду здоров`ю населення країни вчинила кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів при наступних обставинах:

Так, починаючи з вересня 2025 року (більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, свідомо знаючи, що операції з наркотичними засобами є незаконними, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 530-v від 22.12.2006, вирішила займатися збутом психотропної речовини, обіг якої заборонено (PVP), на території м. Слов`янська Донецької області.

З метою отримання від своєї незаконної діяльності прибутку, ОСОБА_4 підшукувала з кола своїх знайомих бажаючих придбати психотропної речовини, обіг якої заборонено (PVP), при цьому уточнювала суму, на яку покупець бажає придбати дану речовину та її масу або кількість.

ОСОБА_4 , з метою збуту у невстановлений досудовим розслідуванням день, але не пізніше 22 жовтня 2025 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбала психотропну речовину, обіг якої заборонено (PVP) у не встановленому досудовим розслідуванням масою, але не менше 0,2559 г та почала зберігати з метою збуту.

22 жовтня 2025 року, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи про порядок обігу та відповідальність за незаконний обіг психотропних речовин на території України, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу психотропних речовин, що охороняють здоров`я населення України, домовилася у телефонному режимі про продаж особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Того ж дня, о 08 годині 05 хвилин ОСОБА_4 у меседжері «WhatsApp» з абонентського номеру НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , надіслала «оперативному покупцю» ОСОБА_7 реквізити банківської картки на яку необхідно здійснити перерахування грошових коштів у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

За попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , «оперативний покупець» ОСОБА_7 о 09 годин 06 хвилин, шляхом застосування платіжного терміналу самообслуговування, який знаходиться в відділенні банку «А-Банк» за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, здійснив перерахування грошових коштів у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, вручених останньому співробітниками поліції для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, на банківську картку НОМЕР_2 , реквізити якої останньому надіслала ОСОБА_4 у меседжері ««WhatsApp» з абонентського номеру НОМЕР_1 , після чого повідомив ОСОБА_4 про перерахування грошових коштів у телефонному режимі та домовилися про місце, де необхідно буде забрати психотропну речовину та через який час.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, того ж дня, приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на автобусній зупинці яка розташована в м. Слов`янськ по вул. Тараса Шевченка напроти лікарні, де зустрілася з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 , якому під час особистої зустрічі незаконно збула заздалегідь заготовлену пачку з-під цигарок, в якій знаходився прозорий зіп-пакет, всередині якого знаходився паперовий згорток з кристалічною речовиною масою 0,3129 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP становить 0,2559 г.

PVP включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та внесений до списку особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено «Таблиця І, Список № 2).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того 24 грудня 2025 року ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний намір, направлений на повторний незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, заздалегідь домовилась у телефонному режимі про продаж вищевказаної особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

У той же день, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи на автобусній зупинці яка розташована в м. Слов`янськ по вул. Тараса Шевченка напроти лікарні у м. Слов`янськ Донецької області, де зустрілася з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 , та діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, незаконно збула ОСОБА_7 один зіп пакет з кристалічною речовиною бурого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, за що ОСОБА_7 у свою чергу передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) гривень, які були йому вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначив, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів і наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваною своїх обов`язків.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 просили обрати домашній арешт за місцем зареєстрованого місця проживання, оскільки ризики не доведені прокурором.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваної, її захисника та дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обставини викладені у клопотанні слідчого, підтверджуються матеріалами досудового розслідування.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної обґрунтованої підозри передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є достатньою та обґрунтованою для цілей застосування запобіжного заходу.

З наданих до клопотання документів, які характеризують особу підозрюваної, а також встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що ОСОБА_4 :

- народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Словянська Донецької області;

- зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- має середню освіту;

- офіційно не працює;

- не судима в порядку ст.89 КК України;

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними слідчим та прокурором, у даному кримінальному провадженню є:

- ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та корисливого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення її винуватості судом, останній загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі нею може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань;

- ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке їй загрожує у разі доведення її винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на вказаних свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваною законного справедливого покарання.

- вчинити й інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає слідству всі підстави вважати, що остання заробляла на проживання виключно шляхом збуту наркотичних речовин. В умовах воєнного стану та війни України проти РФ, підозрювана не стала займатись суспільно-корисливою працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з РФ, а навпаки, скористалася запровадженим воєнним часом в України та стала займатись незаконним збутом психотропних речовин на території м. Слов`янська, тим самим додатково розлагати загальний стан населення. З метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин.

Крім того, слідчий суддя, при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Разом з цим, з наявного клопотання та з пояснень наданих в судовому засіданні прокурором, підозрюваним, слідчим суддею вбачається, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім, і це пов`язано, зокрема, із тим, що підозрюваний не має постійного достатнього джерела доходів, нерухомого чи рухомого майна, вкладів у банку, неодружений, схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Тому, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також може незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваної ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки його права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Сума застави повинна відповідати реальному майновому стану особи та тяжкості злочину.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини - це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Високі застави створюють бар`єри для осіб, порушуючи рівність і справедливість. Менш заможні люди можуть не мати змоги ефективно захищатися, необґрунтовано перебуваючи під вартою.

Встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети - забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного чи обвинуваченого.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: "Суд повторює, що гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування збитків, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому його суму необхідно оцінювати головним чином «з огляду на обвинуваченого, його активи та його стосунки з особами, які мають надати забезпечення, іншими словами, залежно від можливого ступеня впевненості в тому, що перспектива втрати забезпечення або дії проти поручителів у разі його неявки на судовий розгляд буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання з його боку сховатися".

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: "Сума застави повинна бути визначена, враховуючи характеристику обвинуваченого, його активи та взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку порушення процесуального обов`язку, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Водночас має враховуватися наявність грошових засобів у обвинуваченого".

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , з визначенням розміру застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000598 від 17.09.2025 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 24.12.2025 року по 21.02.2026 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., зобов`язавши підозрювану прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрювана ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на підозрювану наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

- не відлучатися за межі м. Слов`янськ, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ).;

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком на два місяці з моменту внесення застави, однак в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 26.12.2025 року о 10-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1