Справа № 548/824/25
Провадження №1-кп/548/155/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника- адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000067 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, такого, що не має утриманців, не працюючого, військовозобов`язаного, є особою з інвалідністю 3 групи, раніше судимого:

1) 13.04.1999 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною першою статті 82, частиною третьою статті 141, частиною другою статті 143, частиною другою статті 144 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років;

2) 01.07.2002 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки;

3) 06.12.2005 Київським районним судом м. Харків за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік;

4) 10.12.2007 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки;

5) 22.04.2009 Хорольським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

6) 25.12.2012 Решетилівським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 4 місяці;

7) 02.09.2013 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 3 місяці;

8) 26.09.2013 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 3 місяці;

9) 09.12.2013 Великобагачанським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 289, частиною першою статті 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

10) 15.04.2014 Великобагачанським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 289 до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки;

11) 28.12.2016 Котелевським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців;

12) 17.03.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України, частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

13) 08.08.2019 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді арешту строком 6 місяців;

14) 27.05.2021 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

15) 29.07.2025 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за частиною четвертою статті 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі;

16) 22.09.2025 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною першою статті 357 КК України, до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі,

за частиною четвертою статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, а саме: 13.04.1999 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною першою статті 82, частиною третьою статті 141, частиною другою статті 143, частиною другою статті 144 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років; 01.07.2002 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки; 06.12.2005 Київським районним судом м. Харків за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік; 10.12.2007 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки; 22.04.2009 Хорольським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; 25.12.2012 Решетилівським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 4 місяці; 02.09.2013 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 3 місяці; 26.09.2013 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 3 місяці; 09.12.2013 Великобагачанським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 289, частиною першою статті 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; 15.04.2014 Великобагачанським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 289 до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки; 28.12.2016 Котелевським районним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців;17.03.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України, частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. 08.08.2019 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді арешту строком 6 місяців; 27.05.2021 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за частиною другою статті 185 КК України КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 22.02.2025 о 11 годині 57 хвилин знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення до автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 22.02.2025 о 11 годині 57 хвилин у період дії воєнного стану в Україні, введеного з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, 06.11.2024 Президент України підписав Закон про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» N? 4024-IX від 29.10.2024, законом продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 на 90 діб, тобто до 08.02.2025 до 05 години 30 хвилин, Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Президентом України підписано Закон України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №42020-ІХ від 15.01.2025, законом продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 на 90 діб, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що водій-експедитор ОСОБА_6 зайшов до магазину «Маркетопт», що за адресою: вул. 1-го Травня, 19, м. Хорол, Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення через незачинені водійські дверцята до автомобіля Volkswagen LT28 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , викрав грошові кошти у розмірі 130000 гривень, які знаходились у рюкзаку між пасажирським та водійським сидіннями.

Після цього ОСОБА_4 із викраденими грошовими коштами покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, чим повністю довів свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 130000 гривень.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК України як викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, визнав, щиро розкаявся. Вказав, що близько 11 години йшов поблизу магазину, побачив незачинений мікроавтобус і забрав сумку (рюкзак). Алкоголь в той день не вживав. У рюкзаку була сума 130 000 грн, витратив їх за тиждень, на свої потреби. Умисел виник коли побачив сумочку, авто було відчинене, водій не закрив його. Щиро розкаявся, пообіцяв повернути кошти потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 вказав, що в авто двері закриваються ключем, не має електронного замка, між водійським та пасажирським кріслом лежав рюкзак, у ній барсетка з коштами із сумою 130 000 гривень тисячними купюрами. Ці кошти були заощаджені протягом тривалого часу ще з 2021 року, для нього викрадені кошти є значною сумою. Кошти не були відшкодовані.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, прокурор, обвинувачений, потерпілий у судовому засіданні не оспорювали фактичні обставини провадження, суд зі згоди усіх учасників відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Водночас, суд попередньо з`ясував правильне розуміння ОСОБА_4 змісту обставин кримінального правопорушення, відсутність сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснив, що в такому разі він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Отже, у діях ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України як викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.

Встановлені обставини кримінального правопорушення вказують на те, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно, за частиною четвертою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на мету покарання та принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, відповідно до статті 12 КК вчинення діяння ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання та передбачені статтею 67 КК України, судом не встановлено.

Водночас суд бере до уваги, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, раніше неодноразово судимий, має непогашену судимість, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, що вказує на його антисоціальну поведінку та суспільну небезпечність для оточуючих.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, є особою з інвалідністю третьої групи.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства чи із застосуванням статті 69 КК України. На підтвердження даної позиції суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».

З огляду на встановлені у судовому засіданні вище обставини, суд дійшов до висновку про те, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої частиною четвертою статті 185 КК України, строком на 5 років, оскільки саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, достатнє для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання призначення остаточного покарання за даним вироком суд враховує: 1) вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2025, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 7 років позбавлення волі; 2) вирок Миргородського міськрайонного суду від 22.09.2025, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до моменту винесення вказаних вище вироків, суд, керуючись частиною 4 статті 70 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_4 утримувався під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор" з 26.02.2025 в рамках кримінального провадження № 0000346 до 29.07.2025. Тому слід зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 термін попереднього ув`язнення останнього в період з 26.02.2025 до 29.07.2025 відповідно до статті 72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, затрачені на проведення експертизи.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Бориспільського міськрайонного суд Київської області від 29.07.2025 року, за вироком Миргородського міськрайонного суду від 22.09.2025, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 29 липня 2025 року.

Зарахувати в строк відбування покарання покарання ОСОБА_4 термін попереднього ув`язнення останнього в період з 26.02.2025 до 29.07.2025 відповідно до статті 72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Місцем тримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23", де він утримується.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави кошти в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок на відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судової трасологічної експертизи.

Відповідно до статті 100 КПК України речові докази у даному кримінальному провадженні: рюкзак чорного кольору, три товарно-транспортні накладні ТОВ «УТДК», чорна шкіряна сумка, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області у справі №548/596/25 від 18.03.2025.

Згідно із частиною шостою статті 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1