Єдиний унікальний номер 722/2316/25
Номер провадження 1-в/722/246/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував вказуючи, що воно є передчасним, адже засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання не працював, має одне діюче стягнення, будь-які програми диференційованого виховного впливу не реалізовував.

Представник колонії в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого також заперечував та посередньо охарактеризував засудженого. Зокрема зазначив, що ОСОБА_5 не виявляє будь-якого бажання працювати. Виховні заходи відвідує лише в якості спостерігача, бажання реалізовувати будь-які програми диференційованого виховного впливу не виявляє.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 24.09.2018 року за ст.121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому відраховано з 17.03.2018 року.

Зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 17.03.2018 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 17.03.2026 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 7 років 6 місяців 18 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, складає 5 місяців 2 дні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.03.2018 року.

За час перебування в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) до дисциплінарної відповідальності не притягувався. в семи випадках заохочувався.

З 09.11.2023 року ОСОБА_5 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)». За час перебування в установі за порушення порядку і умов відбування покарання в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено в встановленому законом порядку. В жодному випадку не заохочувався.

По прибуттю до установи та по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучається у зв`язку із стійким небажанням працювати. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

Неодноразово етапувався до лікувальних закладів при установах виконання покарань, під час перебування в даних закладах стягнень та заохочень не має.

По відношенню до персоналу установи напоказ тактовний. У відношенні до інших засуджених вживчивий, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та лише під контролем.

На заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні реагує посередньо, не завжди робить для себе відповідні висновки.

Перебуває на профілактичному обліку як особа, схильна до вчинення самогубства.

Бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах/заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або, відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи/відвідує не систематично. На даний час приймає участь у ПДВВ №Підготовка до звільнення». Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Має певні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки засудженого для суспільства.

Таким чином, досліджені судом матеріали особової справи чітко вказують на те, що після поміщення до місць позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків та не бажає стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що з початку строку відбуття покарання ОСОБА_5 не виявив бажання працювати.

Частиною 2 ст.65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Згідно ч.4 ст.126 КВК України, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Відповідно до ст.127 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 не виявив бажання приймати участі у жодній програмі диференційованого виховного впливу.

Враховуючи викладене, з огляду на всі характеризуючи матеріали особи засудженого ОСОБА_5 суд вважає, що в задоволенні його клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: