Провадження №1-кп/522/3061/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні№000373 від 12.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

інші учасники кримінального провадження потерпіла - ОСОБА_7

представник потерпілої - ОСОБА_8

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, за наступних обставин.

1. В вечірній час доби 11.05.2025, ОСОБА_9 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_3 , перебували за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно проживали більше двадцяти років однією сім`єю як чоловік і жінка, мають двох сумісних дітей, один з яких є неповнолітнім, мають спільний побут, взаємні права та обов`язки без реєстрації шлюбу тобто є учасниками сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України згідно до ч.2 ст.3 вказаного кодексу, де відпочивали та вживали алкогольні напої.

Приблизно о 19 год. 00 хвилин 11.05.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, в ході розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті давніх сімейний неприязних відносин виник словесний конфлікт, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 , заборонив ОСОБА_3 , продовжувати вживати алкогольні напої.

В той же день, 11.05.2025, після 19 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_3 у ОСОБА_3 , яка була обурена поведінкою свого цивільного чоловіка ОСОБА_9 , який забороняв їй продовжувати вживати спиртні напої, виник злочинний умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, в результаті чого діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 , усвідомлюючи що її цивільний чоловік ОСОБА_9 , знаходиться у алкогольному стані, схопила кухонний ніж та утримуючи його в правій руці наблизилась до потерпілого ОСОБА_9 , та нанесла йому лезом ножа один удар в області живота, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення живота справа, проникаюче в черевну порожнину з наскрізним ушкодженням великого сальнику і брижі тонкої і товстої кишок з крововиливом в черевну порожнину та утворенням заочеревинної гематоми.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням великого сальнику і брижі тонкої і товстої кишок та крововиливом в черевну порожнину, що ускладнилися розвитком геморагічного шоку, було небезпечним для життя і згідно з п. 2.1.1. (а), 2.1.3. (к), 2.1.3. (о) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 була затримана працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення, а потерпілий ОСОБА_9 , з вказаними тілесними ушкодженнями був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №1», де йому була надана невідкладна медична допомога.

12.05.2025 о 22:00 год. потерпілий ОСОБА_9 від отриманих травм у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням великого сальнику і брижі тонкої і товстої кишок та крововиливом в черевну порожнину, умисно заподіяних йому ОСОБА_3 , помер в КНП «Міська клінічна лікарня №1», яка розташована за адресою вул. М`ясоєдовська буд. 32, м. Одеса.

Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з колото-різаним проникаючим пораненням живота з ушкодженням великого сальнику і брижі тонкої і товстої кишок та крововиливом в черевну порожнину. Перебіг травми ускладнився розвитком геморагічного шоку, що і з`явилося його безпосередньою причиною смерті.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнала у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні просила призначити покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст. 121 ККУ та задовольнити заявлений нею цивільний позов.

Оскільки обвинувачена визнала свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 ККУ, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, за ч.2 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При призначені покарання обвинуваченій суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, який карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

ОСОБА_3 є громадянкою України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітнього сина 2011 року народження, перебувала в цивільному шлюбі, зареєстрована та мешкає у м.Одесі, раніше не притягувалась кримінальної відповідальності .

Обвинувачена визнала вину у повному обсязі, утім не демонструє своєю поведінкою щире каяття, хоча у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів та просить її суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліках у лікарів психіатра та нарколога немає. Утім з матеріалів справи вбачається, що вона схильна до зловживань спиртними напоями та злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, суд визнає вчинення злочину вперше, наявність неповнолітньої дитини, визнання вини та часткове відшкодування завданої майнової шкоди близькими родичами обвинуваченої.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину у стані сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі та обтяжуючу обставину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинене нею кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі в межах нижньої санкції ч.2 ст. 121 ККУ, оскільки на думку суду виправлення обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для її перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову.

1.Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 49947 гривень та моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог потерпіла ОСОБА_7 посилалається на наступне.

Так її здоров`я погіршилося в зв`язку зі смертю її єдиного сина, також був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на реабілітацію, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені безпосередньо після завданої шкоди її моральному здоров`ю. Внаслідок смерті сина ОСОБА_7 назавжди позбавлена можливості отримувати від нього підтримку та допомогу, як матеріальну, так і моральну, і жодні зусилля зі сторони не зможуть виправити ситуацію, що склалася. Оскільки, на теперішній час, ОСОБА_7 продовжує зазнавати душевних страждань, що відобразилось на її психоемоційному стані, то розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення можливості відновити втрачену психологічну рівновагу. За таких обставин, потерпіла просила стягнути з обвинуваченої 500 000 гривень моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 визначено, що у разі смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Потерпіла ОСОБА_7 понесла витрати, пов`язані з організацією поховання сина, що підтверджується відповідними доказами.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 49 947 гривень компенсації витрат, понесених останньою на поховання сина.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування. Заподіяння майнової шкоди потерпілій знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_3 , зазначеними в обвинувальному акті. За таких обставин, судом встановлено, що майнові витрати, понесені потерпілою стороною, безпосередньо пов`язані з протиправними діями обвинуваченого, документально повністю підтверджені, у зв`язку з чим позовні вимоги потерпілої про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню частково, з урахування того, що сестра обвинуваченої надала потерпілій на поховання грошові кошти у сумі 33000 гривень.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №686/26653/18 від 03.12.2019, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що потерпіла понесла в даному кримінальному провадженні матеріальні витрати на загальну суму 49947, які підтверджені наступними доказами:

1)договором замовлення на організацію та проведення поховань №155973 від 16.05.2025 на суму 1490 гривень;

2)договором замовлення від 16.05.2025 року на суму 36610 гривень;

3)рахунком ФОП ОСОБА_10 та квитанцією щодо поминального обіду на суму 11847 гривень. В судовому засіданні потерпілою підтвердженою, що родичами обвинуваченої їй надано 33 000 гривень, таким чином суд задовольняє позовні вимоги потерпілої у розмірі 16947 гривень. (49947-33000).

Що стосується вирішення цивільного позову потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пункт 2 ч.2 ст.23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Пленуму Верховного Суду України передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що здоров`я потерпілої погіршилося в зв`язку зі смертю її єдиного сина, також був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на реабілітацію, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені безпосередньо після завданої шкоди її моральному здоров`ю.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що з урахуванням характеру та глибини душевних страждань ОСОБА_7 , пов`язаних з противоправними діями обвинуваченої, а також засад розумності, виваженості та справедливості, заявлений потерпілою розмір шкоди відшкодування завданої її моральної шкоди підлягає частковому відшкодуванню, у розмірі 250 000 грн., оскільки в даному випадку наявний прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою обвинуваченої, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складають 6095, 65 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПКУ.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-121 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 ККУ зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін її попереднього ув`язнення у період часу із 12.05.2025 по день вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання від вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди 16947 (шістнадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди - 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 6095, 65 грн. (шість тисяч дев`яносто п`ять ) гривень вісімнадцять копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 13.05.2025 року, а саме зі зрізу верхньої обивки дивану, фрагменту тканини та ножа кухонного.

Речові докази:

- зріз верхньої обивки дивану, фрагмент тканини, кухонний ніж - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: