Дата документу 13.10.2025 Справа № 332/3428/14-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № № 332/3428/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження. № 11-кп/807/60/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і йому призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк перебування його під вартою з 06.06.2014р. по 20.01.2016р. включно за приписами ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.15р.) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили на застосовано.

Цивільний позов КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» задоволено.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» грошові кошти в сумі 1007,40 грн. на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 .

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за наступних обставин.

12 квітня 2014 року приблизно о 21.30 годині ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля будинку № 22 по вул. Історичній в м. Запоріжжі, на ґрунті ревнощів, наніс ОСОБА_9 не менше 7 ударів кулаком правої та лівої руки в область голови та тулубу останнього, чим спричинив відповідно до висновку експерта № 1399 від 23.05.2014 року наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом кісток основи черепа з центром на лівій тім`яній кістці, крововиливи під твердою мозковою оболонкою в лобовій, скроневій і потиличній долях правої півкулі головного мозку, крововиливи на базальних поверхнях скроневій і тім`яній долях з явищами ексудативного-продуктивного запалення, вогнища забиття руйнування речовини головного мозку в скроневій і тім`яній долі правої півкулі головного мозку, крововиливи в м`яких тканинах голови, в лобовій області справа, скроневих областях і потилочної області, множинні забитті рани і садна в лобовій області, тім`яній - потилочній області ліворуч, синці і збиті рани на обличчі, що призвели до відкритої черепно-мозкової травми, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння, та полягає в прямому причинному зв`язку з настанням ІНФОРМАЦІЯ_3 смерті потерпілого ОСОБА_9 в приміщенні № 5 МКЛ в м. Запоріжжі, не бажаючи її настання, хоча повинен і міг її передбачити, та окрім зазначеного заподіяв потерпілому: синці на лівій та правій верхніх кінцівках, в паховій області ліворуч і в лобковій області з крововиливами в м`яких тканинах; садна в передній поверхні грудної клітини і животі, які кваліфікуються відповідно до висновку експерта як легкі тілесні ушкодження, які не перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджувався з оскаржуваним вироком, вважав його незаконним та необґрунтованим.

Просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд, не досліджуючи у судовому розгляді справи письмові докази та відеоматеріали, безпідставно посилався на них у вироку, тим самим не надавши стороні захисту та обвинувачуваному реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 42 КПК України.

Стосовно невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, зазначив, що суд безпідставно вказав про те, що він на момент скоєного злочину активно займався боксом, і перекрутив його покази під вирок, надаючи зрозуміти, що він має здібності від ударів кулаком переломати кістки черепу чоловіку.

Крім того, посилаючись на висновок експертизи № 1708 від 15.04.2014 року, згідно якої не встановлено синці на його лівій руці, вказує про невідповідність тих обставин, що він наніс потерпілому не менше 7 ударів кулаком правої та лівої руки в область голови та тулубу, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження останньому.

Також, посилаючись на висновки експертиз № 139к від 10.10.2014 року і № 2702Д від 26.06.2014 року та з урахуванням його показань та відомостей протоколу слідчого експерименту за його участю вказує про малоймовірність виникнення перелому кісток склепіння та основи черепа внаслідок удару кулаком.

Вважає, що при двох падіннях ОСОБА_9 міг вдаритися головою об асфальт як потиличною часткою голови, так і лівою тім`яною ділянкою голови, що могло спричинити перелом кісток черепа та стати у причино-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .

Разом з тим до початку судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого злочину на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали клопотання та просили його задовольнити, прокурора який не заперечував про задоволення клопотання сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши подане клопотання, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України строк давності - це певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст. 284-288 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У тому разі, коли обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинене 12.04.2014 року.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років..

Відповідно до положень ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років роки - у разі вчинення тяжкого злочину.

Як убачається з абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З матеріалів провадження вбачається, що у зв`язку із переховуванням від органу досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 перебував у розшуку у період з 5 травня 2014 року по 5 червня 2014 року та у зв`язку із переховуванням від суду перебував у розшуку у період з 7 грудня 2018 року по 13 лютого 2019 року, але навіть і враховуючи ці періоди часу станом на 13 жовтня 2025 року (день розгляду провадження в суді апеляційному суді) з моменту вчинення злочину спив строк, якій перевищує 10 років.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого правопорушення 12.04.2014 минуло понад 10 років, обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення, а тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як убачається з поданого захисником обвинуваченого клопотання, останній просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити саме з цих підстав.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 2 ст. 121 КК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4