провадження № 1-кп/208/881/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у підготовчому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0001392 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вільногірська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, тимчасово не працюючий, одружений, зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, о 12.25 годині 18.09.2024 року, водій ОСОБА_5 керуючи власним технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Заводському районі міста Кам`янського по вулиці Сорочинській, з боку вулиці Костромської, в напрямку вулиці Михайла Грушевського, де в районі будинку 10, здійснив зупинку транспортного засобу.

Підпунктами 10.1, 10.9 Правил безпеки дорожнього руху України встановлено наступне:

-п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п.10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутися за допомогою до інших осіб», невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Поновлюючи рух автомобіля, водій ОСОБА_7 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, не переконався у відсутності небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, відновив рух заднім ходом та в районі будинку №10, по вулиці Сорочинській, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка знаходилась на проїзній частині дороги, на його смузі для руху позаду.

В результаті наїзду пішоходові ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла з закритим переломом лівої стегнової кістки в верхній треті (переломом шийки лівої стегнової кістки), з синцями та саднами на обох нижніх кінцівках відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень.

Порушення наведених вище Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, оскільки вони безпосередньо спричинило настання даної події.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час проведення судового засідання, ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину при зазначених у обвинувальному акті обставинах, визнав повністю.

Обвинувачений зазначив, що завдані потерпілій збитки відшкодував у повному обсязі. У скоєному щиро кається. З потерпілою він примирився, та просить закрити провадження у справі з цієї підстави. Нереабілітуючий характер закриття кримінальної справи з цих підстав йому роз`яснено та є зрозумілим.

Потерпіла ОСОБА_8 підтвердила пояснення обвинуваченого щодо обставин її травмування. Шкода завдана кримінальним правопорушенням, їй повністю відшкодована. Ніяких претензій до ОСОБА_7 не має. Вона примирилася з обвинуваченим та не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав. Наслідки прийняття такого рішення їй роз`яснені і є зрозумілими.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про закриття справи.

Суд, вислухав клопотання та пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши надані матеріали, встановив наступне.

Наслідки закриття кримінального провадження з підстав передбачених ст. 46 КК України, всім учасникам судового засідання роз`яснені.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Цією правовою нормою закріплено інституту медіації як альтернативного способу врегулювання кримінально-правових конфліктів, в основу якого покладено посередництво у примиренні сторін.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим дає змогу: потерпілому - більш оперативно отримати належну компенсацію заподіяної йому шкоди; особі, яка вчинила злочин, - бути звільненою від кримінальної відповідальності; державі зекономити фінансові та інші ресурси, необхідні для розслідування зазначених категорій справ.

Згідно ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться п. п. 1, 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України.

Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого у суду відсутні, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Судом встановлено, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави, які не є реабілітуючими.

Відповідно до пояснень потерпілої в судовому засіданні, завдана злочином матеріальна та моральна шкода відшкодована у повному обсязі, претензії до обвинуваченого відсутні. Між ними відбулось примирення.

Згідно ст. 12 КК України, ч.1 ст. 286 КК України віднесена законодавством до нетяжких злочинів з неумисною формою вини.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, відшкодував завдану злочином шкоду, примирився з потерпілою, що підтверджується поясненнями останньої, а тому наявні всі умови та підстави, передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, та закриття кримінальної справи на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст. 284 ч.2 п.1, 350, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження № 0001392 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_5 ю на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи в сумі 1 782, 80 гривень.

Речові докази по справі: оптичний диск DVD-R з відеофайлом запису «ДТП 18.09.2025 Сорочинська, 10», які знаходиться в матеріалах кримінального провадження, зберігати при справі;

автомобіль «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який знаходиться на спецмайданчику, знявши арешт з автомобіля, повернути власнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1