Справа №577/6315/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/256/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , представника потерпілого ТОВ «Окко-Драйв» - ОСОБА_9 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Конотоп, українку, громадянку України, з середньо-технічною освітою, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу в АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , представника потерпілого ТОВ «Окко-Драйв» - ОСОБА_9 , відповідно яких:

- обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2023 року змінити та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу або із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити її від покарання з випробуванням;

- представник потерпілого ТОВ «Окко-Драйв» - ОСОБА_9 просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2023 року змінити та призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та ч. 4 ст.185 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 03 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

- за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 02 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 03 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено частково.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покладено на обвинувачену ОСОБА_7 визначені 5 ст. 194 КПК України обов`язки: не залишати місце свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня, без дозволу суду; не відлучатися за межі Конотопського району без дозволу суду.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 03 жовтня 2023 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_7 зазначає про те, що встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування заподіяної шкоди, наявність на її утриманні малолітньої дитини, повне відшкодування процесуальних витрат за проведену експертизу, в сумі 7409 грн. Окрім цього, обвинувачена має молодий вік, раніше не судима, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває та на даний час проживає з бабусею ОСОБА_10 , якою опікується, оскільки остання є особою похилого віку, хворіє на ряд тяжких захворювань та потребує догляду, також за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій покарання, безпідставно не застосував положення ст. 69 КК України чи ст. 75 КК України.

Також, обвинувачена зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував позицію представника потерпілого, яка просила не позбавляти її свободи та врахувати той факт, що вчинення кримінальних правопорушень зумовлено збігом тяжких особистих, сімейних обставин.

Представник потерпілого ТОВ «Окко-Драйв» - ОСОБА_9 подану апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є суворе, зважаючи на те, що остання попросила вибачення та відшкодувала всі завдані збитки.

Тому суд першої інстанції мав всі обґрунтовані та законні підстави призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з вироком суду першої інстанції, приблизно на початку вересня 2023 року в невстановлений день та час, але не пізніше 06 вересня 2023 року, ОСОБА_7 за достовірно невстановлених обставин та місці, незаконно, з метою збуту, придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, вагою 1,248 г, який стала незаконно зберігати у невстановленому місці з метою збуту.

У подальшому 06 вересня 2023 року близько 15: год. 28 хв. ОСОБА_7 у дворі буд. № 49, який розташований по вул. Братів Лузанів в м. Конотоп, зустрілася з ОСОБА_11 , залученою співробітниками поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області до проведення негласної слідчої (розшукової) дії зі зміненими анкетними даними відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23 грудня 1993 року №3782-XII, та під контролем працівників поліції незаконно збула останній за 150 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, вагою 1,248 г.

Цього ж дня, близько 16 год. 39 хв. при проведенні негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_11 видала працівникам поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області речовину рослинного походження у паперовому згортку, придбану в ОСОБА_7 , яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/119-23/12675-НЗПРАП від 20 вересня 2023 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою 1,248 г.

Крім того, приблизно в першій половині вересня 2023 року в невстановлений день та час, але не пізніше 14 вересня 2023 року, ОСОБА_7 за достовірно невстановлених обставин та місці, повторно, незаконно з метою збуту придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, вагою 0,0926 г, яку стала незаконно зберігати у невстановленому місці з метою збуту.

У подальшому 14 вересня 2023 року близько 17 год. 02 хв. ОСОБА_7 у дворі буд. № 17, який розташований по пр. Миру в м. Конотоп, зустрілася з ОСОБА_11 , яка була залучена співробітниками поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області до проведення негласної слідчої (розшукової) дії зі зміненими анкетними даними та під контролем працівників поліції повторно незаконно збула останній за 500 грн. психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, вагою 0,0926 г.

Цього ж дня о 17 год. 11 хв. під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_11 видала працівникам поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області пластичну речовину-нашарування у поліетиленовому пакетику, придбану у ОСОБА_7 , в складі якої, згідно висновку експерта №СЕ-19/119-23/13194-НЗПРАП від 29 вересня 2023 року виявлено амфетамін, віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,0926 г.

Крім цього, 14 вересня 2023 року близько 02 год. 32 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні АЗС №ХВ39 ТОВ «Окко-Драйв», яке розташоване за адресою: м. Конотоп, пр. Миру, 27, помітила на торгівельному прилавку електронну сигарету марки «IZY Mango Ice» 18 мл, якою вирішила заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого до 14 лютого 2024 року, користуючись тим, що продавець та покупці не звертають на неї будь-якої уваги, шляхом вільного доступу таємно викрала електронну сигарету марки «IZY Mango Ice» 18 мл, після чого разом з викраденим залишила місце скоєння злочину, чим спричинила власнику ТОВ «Окко-Драйв» майнову шкоду, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/119-22/15098-ТВ від 25 жовтня 2023 року становить 330 грн.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинені повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Представник потерпілого ТОВ «Окко-Драйв» - ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце апеляційного розгляду, поданої апеляційної скарги, на судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення не подавала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд поданої представником потерпілого апеляційної скарги на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2023 року у відсутність останньої, і у даному випадку її права на доступ до правосуддя не є порушеним.

До початку апеляційного розгляду, від захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з набрання чинності Закону України від 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 із захисником адвокатом ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання про закриття кримінального провадження в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо поданих апеляційних скарг та вважав за необхідне кримінальне провадження у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Щодо заявленого клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з декриміналізацію, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинила 14 вересня 2023 року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січень 2023 року становив 2684 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становив 1342 грн. на 2023 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 2684 грн.

Як убачається з досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ТОВ «Окко-Драйв» в розмірі 330 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 330 грн., тобто вказана сума була менша за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн., то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України, принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК України, посилання у вироку суду на скоєння обвинуваченою 14 вересня 2023 року таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, підлягає виключенню як таке, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Що стосується доводів та вимог апелянтів з приводу того, що у даному випадку наявні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст. ст.66, 67 КК України.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що при вирішенні питання виду та розміру покарання, яке слід призначити ОСОБА_7 , судом першої інстанції було враховано молодий вік останньої, відсутність судимостей, позитивна характеристика за місцем проживання, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, до досягнення повноліття і на час ухвалення вироку, проживала з бабусею ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, тяжко хворіє.

Обставини, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, відшкодування збитків потерпілому, наявність на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_12 , 2014 року народження, повне відшкодування процесуальних витрат за експертизи в розмірі 7409 грн.

Обставини, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Саме з врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зі застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з конфіскацією майна, крім житла, бо саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, судом першої інстанції при обранні ОСОБА_7 покарання та визначення способу його виконання було належним чином враховано всі обставини провадження як щодо вчиненого обвинуваченою злочину, так і особи останньої, в тому числі ті, на які наявне посилання в апеляційній скарзі.

Наведені ж вище дані та обставини в їх сукупності, додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання стали підставою для вмотивованого рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України за ч.2 ст. 307 КК України, та за своєю тривалістю є достатнім і необхідним для того, щоб обвинувачена довела своє виправлення. Разом з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення їй покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк із реальним відбуттям із конфіскацією її майна, не встановивши підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Так, наркоманії та незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для здоров`я не лише конкретної особи, а й всього населення, а також для економіки та суспільства. Суспільна небезпека цих злочинів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Тому особи, які вчиняють ці злочини, повинні понести адекватне та справедливе покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинила 2 епізоди тяжкого злочину, предметами яких була психотропна речовина (амфетамін) і наркотичний засіб (канабіс), що створює загрозу заподіяння шкоди та завдає фактичну шкоду здоров`ю і життю невизначеного кола осіб, підриває заснований на законі порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в Україні.

ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливим мотивом, вчиняла зазначені вище злочинні дії для розповсюдження психотропної речовини, наркотичного засобу, чому не став на заваді та не зупинив обвинувачену, зокрема, її сімейний стан, перебування на утриманні неповнолітньої дитини та бабусі похилого віку.

Викладене вище свідчить про надзвичайно високу (виняткову) небезпечність вчиненого ОСОБА_7 злочину, а також значно підвищує і суспільну небезпечність її особи, у зв`язку з чим виправлення обвинуваченої та досягнення мети покарання неможливе без реального відбування обраного їй заходу примусу.

Ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що належні й мотивовані підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є відсутніми, а застосування даного інституту не відповідатиме принципам законності, справедливості, необхідності й достатності покарання.

Окрім того, в апеляційній скарзі йдеться про необхідність урахування в ході вирішення питання щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання тих самих обставин, які були враховані місцевим судом при призначенні їй більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що є явно недостатнім, оскільки одночасне застосування цих двох інститутів має бути окремо належним чином обґрунтованим і мати вагомі підстави.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Тому, враховуючи вищенаведені висновки колегії суддів щодо необхідності виключення із вироку суду посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таке, що не підпадає під кримінально каранні діяння, передбачені Особливою частиною КК України, а також з огляду на положення, передбачені ч. 2 ст.404, п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягають зміні.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Окко-Драйв» - ОСОБА_9 , задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винною за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 185 КК України, змінити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки, з конфіскацією майна, крім житла.

В іншій частині вирок суду, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4