Провадження № 1-кп/185/234/26
У Х В А Л А

іменем України

04 лютого 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 01.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, українець, громадянина України, не одружений, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом, в посаді стрільця відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000071 від 01 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року у справі призначено підготовче судове засідання на 19.11.2025 року.

В підготовчі судові засідання: 19.11.2025, 09.12.2025, 04.02.2026 належним чином повідомлена потерпіла, шляхом направлення їй SMS повідомлень, та судових повісток про виклик, не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій остання відмовляється від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_3 . При цьому у заяві зазначила про розгляд даної заяви без її участі, оскільки проживає у іншому місті.

Позиція учасників провадження

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Встановлені обставини

Згідно з обвинувального акту, ОСОБА_3 , 24 лютого 2025 року приблизно о 19 години 00 хвилин знаходився за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в нього з рідною бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виникла словесна сварка. В подальшому, цього ж дня, а саме: 24 лютого 2025 року близько 19 години 05 хвилин, під час сварки, у ОСОБА_3 на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_6 , раптово виник умисел, спрямований на заподіяння останній тілесних ушкоджень невизначеного характеру. Після чого ОСОБА_3 , переслідуючи мету заподіяння шкоди ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного характеру, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, взяв у руки кухонний стілець та наніс ним ОСОБА_6 один удар в область голови, від чого остання впала на підлогу. Далі ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень невизначеного характеру, підійшов до лежачої на підлозі ОСОБА_6 та наніс останній не менше п`яти ударів кухонним стільцем в різні частини тіла, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани тім?яної області справа, садна лобної ділянки, синця правого ока, закритого перелому ліктьової кістки справа зі зміщенням, забійної рани в середній третині лівого передпліччя по задній поверхні, синців тулуба, які утворилися по ударному та ударно-дотичному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому ліктьової кістки справа зі зміщенням за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день), тілесні ушкодження в області голови за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), тілесні ушкодження забійної рани в середній третині лівого передпліччя по задній поверхні, синців тулуба за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Заслухавши думку прокурора та захисника, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 122 КК України.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення здійснюється в загальному порядку з урахуванням деяких його особливостей, зокрема: підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 26, ст. 478 КПК України); безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення (ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України), а також примирення потерпілого з підозрюваним (обвинуваченим) у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність і КПК України (ч. 4 ст. 56 КПК України).

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 288/1158/16, критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного та приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних із домашнім насильством). Тож, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмову потерпілого від такого обвинувачення.

Під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься в ст. 477 КПК України, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності та припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави в кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

Як убачається з матеріалів цієї справи, в обвинувальному акті не міститься жодних посилань на вчинення ОСОБА_3 злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Щодо зазначеної в обвинувальному акті обставини, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України (вчинення злочину щодо особи похилого віку), яка не є кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченою диспозицією ч. 1 ст. 122 КК України, а впливає виключно на міру покарання.

Так, доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін "обтяжуючі обставини" використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто "кваліфікуючі" ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання зазначені у частині першій статті 67 КК.

Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 16 жовтня 2018 року у справі № 750/7366/15-к, для визнання кримінального провадження таким, що здійснюється у формі приватного обвинувачення, застереження у ст. 477 КПК щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не поширюється на передбачені ч. 1 ст. 67 КК обставини, які обтяжують покарання.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Якщо обставини, передбачені згаданою нормою КПК України, виникнуть під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи положення п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що потерпіла добровільно звернувся до суду з заявою про відмову від обвинувачення, під час розгляду заяви не встановлено будь-яких підстав, які б перешкоджали задоволенню заяви щодо закриття кримінального провадження.

Ураховуючи засади диспозитивності та змагального характеру кримінального судочинства, до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, то саме ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження. З огляду на це законодавець передбачив підставу закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що безпосередньо залежить від волевиявлення особи, яка постраждала від кримінального правопорушення, відмову потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК). Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення є закриття кримінального провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На підставі керуючись ст.ст. 26, 284, 340, 477 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження №0000071 від 01.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - закрити на підставі пункту 7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1