Провадження № 1-кп/185/1480/25
У Х В А Л А

іменем України

30 жовтня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесенему до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001320 від 01 серпня 2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, з середньо-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про застування примусових заходів медичного ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До Павлоградського міськрайонногосуду Дніпропетровської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, зареєстрованому до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001320 від 01 серпня 2025 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 31 липня 2025 року, ОСОБА_3 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де приблизно з 18 год. 00 хв вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_7 .

31 серпня 2025 року, приблизно о 23 год. 00 хв, перебуваючи в подвір`ї зазначеного будинку у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 під час спільного розпиття алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт.

Цього ж дня, 31 липня 2025 року, приблизно о 23 год. 00 хв, ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, стоячи обличчям до ОСОБА_7 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока. ОСОБА_7 від вказаного удару впав на землю. Далі, ОСОБА_3 носком взутої ноги наніс три удари в область тулуба та голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, переломів лицьового черепу (передньої, нижньої, медіальної та латеральної стінок лівої верхньощелепної пазухи, гемосинус, решітчастої пластинки зліва (медіальна стінка лівої орбіти), медіальної, латеральної та нижньої стінки лівої орбіти, скроневого відростку лівої виличної кістки, переломи кісток носа), забійної рани зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги, гематоми повік лівого ока; закритої тупої травми грудної клітини з переломами ребер (5 ребро справа по середньо-ключичній лінії, 10 ребро справа по лопатковій лінії; 5-6 ребра зліва по середньо-ключичній лінії, 8,9,10, ребра зліва по задній аксиллярній лінії, 12 ребро по лопатковій лінії), саден на задній поверхні грудної клітини справа в проекції 8-10 міжребер?я по задньо-пахвовій лінії, в проекції краю реберної дуги справа по бічній поверхні по середньо-пахвовій лінії, на задній поверхні грудної клітини зліва по лопаточній лінії в проекції краю реберної дуги за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Вказане суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_3 , підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі Шизофренії параноїдної. Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, даними матеріалів кримінальної справи про появу та розвиток у іспитованого особистісних особливостей, характерних для шизофренічного процесу, таких як ригідність, емоційне збіднення, нездатність до цілеспрямованої діяльності, труднощі спілкування, соціальна дезадаптація; про виникнення у нього на цьому тлі психотичного стану галюцинаторно-маячної структури з афективними порушеннями з наростанням в подальшому специфічних для шизофренії змін особистості у вигляді огрубіння емоційних проявів (одноманітність, монотонність, формальність), падіння енергетичного потенціалу, дисгармонії психічного складу, емоційної дефіцитарності, що зумовили його соціальну аутизацію, неодноразові госпіталізації до психіатричного стаціонару, інвалідизацію з психічного захворювання, перебування на обліку у психіатра за місцем мешкання.

Зазначений висновок підтверджується також результатами даного психіатричного обстеження, що виявили у іспитованого характерні для шизофренічного процесу порушення мислення (різноплановість, аморфність), емоційно-вольової сфери (одноманітність, холодність, неадекватність емоційних реакцій) в поєднанні з грубими порушеннями критики і адаптаційних здібностей.

Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Позиція учасників

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, оскільки факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння,передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведений, але у зв`язку з тим, що останній у період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання та за своїм психічним станом у період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, відносно нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 не заперечував проти госпіталізації та надання йому психіатричної допомоги, але заперечував проти суворого нагляду. Вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав у межах своїх особистісних можливостей. Пояснив, що того вечора між ним і чоловіком, на ім`я ОСОБА_8 виник конфлікт, у ході якого він завдав останньому ударів. Зі слів підозрюваного, подія сталася під час спільного розпиття алкогольних напоїв на подвір`ї по АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_8 впав на землю, а він, перебуваючи у стані сп`яніння, продовжував штовхати його, потім перемістив потерпілого до сміттєвого бака та закрив кришку.

Законний представник підозрюваного, ОСОБА_5 , у судовому засіданні повідомила, що її син ОСОБА_3 зателефонував їй і сказав, що його затримали. Пояснила, що у 2018 році він повернувся зі служби в армії, після чого у нього почали проявлятися психічні розлади зокрема, він чув голоси, кричав уночі, виявляв агресію. На генетичному рівні батько ОСОБА_3 перебував на психіатричному обліку. У минулому син також проявляв агресивну поведінку зокрема, пошкодив автомобіль її співмешканця.

Законний представник та захисник вважають, що наявні підстави для часткового задоволення клопотання, а саме застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, але не з суворим наглядом.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 31 липня 2025 року разом із ОСОБА_3 та іншими чоловіками вживав алкогольні напої вино, пиво, горілку. Конфліктів із ОСОБА_3 того дня не виникало. Потерпілий зазначив, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а отямився вже вночі під сміттєвим баком. Хто саме його побив не знає, спочатку думав, що це військові. ОСОБА_3 сам повідомив, що це він спричинив тілесні ушкодження. За словами потерпілого, у нього було зламано дев`ять ребер. Претензій до ОСОБА_3 не має, наразі проживає у реабілітаційному центрі.

Досліджені докази

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що у липні 2025 року увечері почув із вікна свого будинку звуки ударів. Відстань від вікна до місця події становить приблизно 30 метрів. У вікно свідок побачив ОСОБА_10 , який бив чоловіка, на ім`я ОСОБА_8 . Завдяки вуличному освітленню від ліхтарного стовпа він добре розгледів обличчя нападника. За словами свідка, ОСОБА_10 витягнув потерпілого на дорогу, почав бити його ногами та стрибати на ньому, після чого підкотив сміттєвий бак, закинув туди потерпілого та відтягнув бак назад. ОСОБА_9 повідомив, що зателефонував старості та викликав поліцію, після чого ОСОБА_10 повернувся назад у двір.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що будинок навпроти, за адресою: АДРЕСА_3 , відомий тим, що там часто лунають галас і шум. Біля цього будинку добре освітлена вулиця. Свідок розповіла, що спочатку почули характерне гупання, схоже на удари ногою по м`ячу, а коли виглянули у вікно побачили, як ОСОБА_12 людину, яка лежала на землі. Потерпілий жодних звуків не видавав, не кричав. Після цього, за словами ОСОБА_11 , ОСОБА_10 підкотив до потерпілого сміттєвий бак, перевернув його чути було дзвін пляшок затягнув туди потерпілого, поставив бак на місце та відтягнув його назад. Тоді свідок разом із чоловіком почали телефонувати старості та поліції.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 пояснив, що за своїм психічним станом, ОСОБА_3 , потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Досліджено письмові докази: витяг з державного реєстру досудового розслідування № 0001320 від 01 серпня 2025 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; згода ОСОБА_14 на проведення огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події з фото таблицею від 01.08.2025; протоколом огляду місця події з фото таблицею від 01.08.2025; протокол заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.08.2025; протоколами слідчих експериментів від 15.09.2025 з додатком (відеозапис); від 04.09.2025 з додатком (відеозапис); від 22.08.2025 з додатком (відеозапис); від 22.09.2025 із застосуванням безперервного відеозапису ходу їх проведення за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_9 ; протоколи пред`явлення особи до впізнання від 01.08.2025, відповідно до яких: свідок ОСОБА_14 впізнав на фото номер 2 ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_11 на фото номер 4 впізнала ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_9 на фото номер 4 впізнала ОСОБА_3 .

Відповідно до висновків експерта № 674 від 11.09.2025, № 691-Д від 16.09.2025, № 695-Д від 16.09.2025, № 694-Д від 16.09.2025, № 693-Д від 16.09.2025, № 692-Д від 16.09.2025 згідно наданої медичної документації та об?єктивних даних огляду у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, переломів лицьового черепу (передньої, нижньої, медіальної та латеральної стінок лівої верхньощелепної пазухи, гемосинус, решітчастої пластинки зліва (медіальна стінка лівої орбіти), медіальної, латеральної та нижньої стінки лівої орбіти, скроневого відростку лівої виличної кістки, переломи кісток носа), забійної рани зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги, гематоми повік лівого ока; закритої тупої травми грудної клітини з переломами ребер (5 ребро справа по середньо-ключичній лінії, 10 ребро справа по лопатковій лінії; 5-6 ребра зліва по середньо-ключичній лінії, 8,9,10, ребра зліва по задній аксиллярній лінії, 12 ребро по лопатковій лінії), саден на задній поверхні грудної клітини справа в проекції 8-10 міжребер?я по задньо-пахвовій лінії, в проекції краю реберної дуги справа по бічній поверхні по середньо-паховій лінії, на задній поверхні грудної клітини зліва по лопаточній лінії в проекції краю реберної дуги.

Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно з п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 було спричинено не менше трьох травмуючих дій. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, вони могли утворитися при обставинах та в час, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім`я, тобто 01.08.2025. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, малоймовірне їх утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує потерпілий, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме ОСОБА_15 наніс удар кулаком правої руки в область лівого ока, після чого потерпілий впав, а ОСОБА_16 почав бити його ногами по бічним поверхням тулуба по ребрам зліва та справа, по хребту, потім потягнув потерпілого, наніс ще декілька ударів, потягнув до сміттебаку, в якому згодом потерпілий отямився. Тобто механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному в ході проведення слідчого експерименту за його участю потерпілого.

Враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого

ОСОБА_7 , не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує підозрюваний ОСОБА_3 , в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме наніс удар потерпілому ОСОБА_17 кулаком правої руки в обличчя зліва, ОСОБА_18 впав, підозрюваний зазначає, що наносив потерпілому удари ногами в живіт, в обличчя, по тулубу, по ногам. Тобто механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному в ході проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 .

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає правильною кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Дослідивши документи, що характеризують особу стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, встановлено що він раніше не судимий, визнаний інвалідом 3 групи, стоїть на обліку у психіатра з діагнозом F 23.0, перебуває на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря - психіатра ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з характеристикою Старости В`язівського старостинського округу характеризується посередньо, що підтверджується наданими суду документами.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 395-к від 10.09.2025, ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі Шизофренії параноїдної. Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, даними матеріалів кримінальної справи про появу та розвиток у іспитованого особистісних особливостей, характерних для шизофренічного процесу, таких як ригідність, емоційне збіднення, нездатність до цілеспрямованої діяльності, труднощі спілкування, соціальна дезадаптація; про виникнення у нього на цьому тлі психотичного стану галюцинаторно-маячної структури з афективними порушеннями з наростанням в подальшому специфічних для шизофренії змін особистості у вигляді огрубіння емоційних проявів (одноманітність, монотонність, формальність), падіння енергетичного потенціалу, дисгармонії психічного складу, емоційної дефіцитарності, що зумовили його соціальну аутизацію, неодноразові госпіталізації до психіатричного стаціонару, інвалідизацію з психічного захворювання, перебування на обліку у психіатра за місцем мешкання.

Зазначений висновок підтверджується також результатами даного психіатричного обстеження, що виявили у іспитованого характерні для шизофренічного процесу порушення мислення (різноплановість, аморфність), емоційно-вольової сфери (одноманітність, холодність, неадекватність емоційних реакцій) в поєднанні з грубими порушеннями критики і адаптаційних здійбностей.

Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Вимогами ч. 2 ст. 513 КПК України передбачено, що суд встановивши доведеними, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до вимог ст. 512 КПК України cудовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування.

Застосування конкретного виду примусових заходів медичного характеру залежить від сукупності трьох критеріїв: медичного (характер і тяжкість захворювання), юридичного (тяжкість вчиненого діяння) та соціального (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). Ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, пов`язаний з посяганням на здоров`я, завдав удари, руками та ногами, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, переломів лицьового черепу (передньої, нижньої, медіальної та латеральної стінок лівої верхньощелепної пазухи, гемосинус, решітчастої пластинки зліва (медіальна стінка лівої орбіти), медіальної, латеральної та нижньої стінки лівої орбіти, скроневого відростку лівої виличної кістки, переломи кісток носу), забійної рани зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги, гематоми повік лівого ока; закритої тупої травми грудної клітини з переломами ребер (5 ребро справа по середньо-ключичній лінії, 10 ребро справа по лопатковій лінії; 5-6 ребра зліва по середньо-ключичній лінії, 8,9,10, ребра зліва по задній аксиллярній лінії, 12 ребро по лопатковій лінії), саден на задній поверхні грудної клітини справа в проекції 8-10 міжребер?я по задньо-пахвовій лінії, в проекції краю реберної дуги справа по бічній поверхні по середньо-пахвовій лінії, на задній поверхні грудної клітини зліва по лопаточній лінії в проекції краю реберної дуги за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). інших осіб. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу у формі шизофренії параноїдної. В момент вчинення правопорушення не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Заслухавши думку прокурора, який вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру, підозрюваного, захисника, законного представника, потерпілого, експерта, вивчивши матеріали кримінального провадження, документи що характеризують особу ОСОБА_3 , суд доходить висновку про те, що оскільки в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що підтверджується доказами, на період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати та на даний час не видужав, перебуває у стані неосудності і до ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, підстав для його визначення на цьому етапі немає.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1