гСправа № 187/263/25 Провадження №1-кп/0187/67/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №2871 від 08.11.2014),

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши в селищі Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000059 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження селище Петриківка Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ; громадянка України; освіта середня спеціальна; офіційно не працює; не одружена; паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Петриківським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 30.03.2011; РНОКПП НОМЕР_2 ; раніше не судима;

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

11.12.2024 близько 00.20 годині співробітниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 під час патрулювання на службовому автомобілі Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_3 на синьому фоні, за допомогою спеціального сигналу, проблискових маячків синього та червоного кольору, згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», по вулиці Народна у селищі Петриківка Петриківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області зупинено легковий автомобіль ВАЗ 21043 державний номерний знак (далі д.н.з.) НОМЕР_4 , який рухався у комендантську годину, за кермом якого перебувала ОСОБА_5 (далі обвинувачена). Під час перевірки документів та при спілкуванні з обвинуваченою у останньої були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота. Далі обвинуваченій запропоновано згідно п. 2.5 ПДР України пройти позачерговий огляд на стан алкогольного сп`яніння в спеціальному закладі охорони здоров`я та на тест газоаналізатор «ДРАГЕР», на що остання відмовилась під відеозапис бодікамери №799496, прикріпленої на однострої інспектора СРПП відділення поліції №3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , після чого на вказаного водія, згідно чинного законодавства, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 589360 за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Наступного дня, 12.12.2024 о 15.30 годині обвинувачена прибула до відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: пр. Петра Калнишевського, 16-А, селище Петриківка Петриківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області з метою запису на прийом до начальника сектору реагування патрульної поліції вказаного територіального органу поліції. Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 1403 о/с від 09.12.2024 та пункту 2 частини 1 статті 69 Закону України «Про Національну поліцію» тимчасове виконання обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 покладено на капітана поліції ОСОБА_8 .

Згідно своїх функціональних обов`язків начальник сектору реагування патрульної поліції зобов`язаний контролювати повноту і якість складання працівниками СРПП протоколів й інших матеріалів у справах про адміністративні правопорушення, подає адміністративні матеріали керівництву відділення поліції для подальшого їх направлення до органів, уповноважених здійснювати розгляд та виносити по них рішення, у випадках та в порядку, визначених законом; взаємодіє з сектором адміністративної практики ВП щодо забезпечення поліцейських ГРПП необхідними бланками матеріалів про адміністративні правопорушення.

12.12.2024 о 15.35 годині обвинувачена, перебуваючи у службовому кабінеті № 201 відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, усвідомлюючи, що складений щодо неї протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №589360 за ст. 130 ч.1 КУпАП буде в подальшому спрямований до Петриківського районного суду Дніпропетровської області та останню буде притягнуто до адміністративної відповідальності, вирішила надати пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, а саме: тимчасово виконуючому обов`язки начальника СРПП відділення поліції №3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_8 , який згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронних органів, за не спрямування вказаного адміністративного протоколу до суду.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пропозицію працівнику правоохоронних органів, надати йому неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, обвинувачена, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, запропонувала тимчасово виконуючому обов`язки начальника СРПП відділення поліції №3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_8 пропозицію надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів на загальну суму 20 000 гривень в її інтересах, безпосередньо за не спрямування до Петриківського районного суду Дніпропетровської області протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що вказана службова особа відповіла відмовою та попередила обвинувачену про кримінальну відповідальність за вчинення таких дії.

Не дивлячись на це, обвинувачена, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, знаходячись там же у службовому кабінеті, продовжувала виказувати намір на передачу працівнику правоохоронних органів, грошових коштів в сумі 20 000 гривень, за не направлення протоколу про вчинене нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду.

За вчинення умисних дій, що виразилися у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 369 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена зазначила, що частково визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, однак фактично своєї вини не визнала повністю. Пояснила, що дійсно вживала алкогольні напої та сіла за кермо у стані сп`яніння. Після зупинки працівниками поліції вона висловила намір сплатити штраф на місці, щоб матеріали не направлялися до суду, проте поліцейські повідомили, що це неможливо і що остаточне рішення за протоколом про адміністративне правопорушення ухвалює суд. Обвинувачена підтвердила, що її попереджали про відеофіксацію під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, в службовому автомобілі, однак, вважає, що поліцейські провокували її на спілкування.

Наступного дня вона прийшла до відділення поліції з метою отримати тимчасове посвідчення водія, однак, за її словами, один із поліцейських знову провокував її, наголошуючи, що «так не можна» - сплачувати 20 000 грн на місці, але водночас встановивши відеокамеру та продовжував вести розмову. Як зазначила обвинувачена, якби їй одразу повернули тимчасове посвідчення водія, вона б не наполягала на сплаті грошей на місці.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченою, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, його провина повністю підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом у порядку визначеному ст. 94 КПК України таких доказів, а саме:

- наказами (витягами) ГУНП в Дніпропетровській області №1158о/с від 16.10.2024, № 1403 о/с від 09.12.2024, та посадовою інструкцією начальника сектору реагування патрульної поліції, згідно якими ОСОБА_8 - капітан поліції станом на 12.12.2024 тимчасово виконував обов`язки начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2. Згідно своїх функціональних обов`язків начальник сектору реагування патрульної поліції він зобов`язаний контролювати повноту і якість складання працівниками СРПП протоколів й інших матеріалів у справах про адміністративні правопорушення, подає адміністративні матеріали керівництву відділення поліції для подальшого їх направлення до органів, уповноважених здійснювати розгляд та виносити по них рішення, у випадках та в порядку, визначених законом; взаємодіє з сектором адміністративної практики ВП щодо забезпечення поліцейських ГРПП необхідними бланками матеріалів про адміністративні правопорушення. Тобто ОСОБА_8 є службовою особою (кримінальне провадження а.с. 12-14, 40-41);

- протоколом огляду місця події від 12.12.2025 та відеозаписом, згідно яким проведено огляд службово кабінету №201 начальника сектору реагування патрульної поліції, де знаходилися свідок ОСОБА_8 та обвинувачена. На відеозаписі свідок пояснює, що до нього на прийом прийшла обвинувачена, та під час бесіди намагалася запропонувати неправомірну вигоду. Також у службовому кабінеті виявлено відео реєстратор №799634 (кримінальне провадження а.с. 6-10);

- супровідним листом про направлення відділенням поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 до суду матеріалів стосовно обвинуваченої за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, який отриманий судом 17.12.2024, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №589360 від 11.12.2024, протоколом огляду відеозапису від 16.01.2025 та відеозаписом з нагрудного відео реєстратора №799496 щодо фіксації складання адміністративного протоколу, постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2025 у справі №187/2284/24 про притягнення до адміністративної відповідальності обвинуваченої за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якими 11.12.2024 близько 00:20 годині співробітниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області під час патрулювання, по вулиці Народна у селищі Петриківка Петриківської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області зупинено легковий автомобіль ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався у комендантську годину, за кермом якого перебувала обвинувачена. Під час перевірки документів та спілкування з обвинуваченою у останньої були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з відмовою обвинуваченої від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення обвинувачена висловлювала пропозиції, які можна розцінювати як спробу уникнути притягнення до відповідальності, використовуючи при цьому такі словесні конструкції (мовою оригіналу):

«можна без алкогольного сп`яніння?.. можна написати, що ви мене зупинили без стану алкогольного сп`яніння, а за комендантську годину... хлопці, можна з вами вопрос рєшить... давайте домовимося, скільки... скажіть скільки, щоб ми розійшлися... давайте порішаємо без протоколу... давайте порвемо протокол... хлопці, не пишіть, все що вдома є віддамо... скажіть по-нормальному, скільки хочете... я хочу почути вашу суму».

Працівниками поліції було запропоновано обвинуваченій отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом за умови підписання відповідних документів, однак вона відмовилася.

Надалі зазначені матеріали були розглянуті судом, за результатами чого обвинувачену притягнуто до адміністративної відповідальності (кримінальне провадження а.с. 15-16, 21-22, 31, 33-39);

- журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до відділу поліції, згідно яким 12.12.2025 обвинувачена дійсно прибула до відділення поліції до тимчасово виконуючого обов`язки начальника СРПП відділення поліції №3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_8 (кримінальне провадження а.с. 17-19);

- протоколом огляду відеозапису від 30.12.2024 та відеозаписом з нагрудного відео реєстратора №799634, який був виявлений під час огляду місця події 12.12.2025, на якому зафіксовано, як свідок ОСОБА_8 як свідок встановлює відеореєстратор у службовому кабінеті, до якого через певний час приходить обвинувачена. Під час розмови, що стосувалася матеріалів про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідок передав обвинуваченій тимчасове посвідчення водія.

У ході бесіди обвинувачена висловлювала пропозиції неправомірного характеру, використовуючи словесні конструкції:

«можна рішить, щоб не дійшло до суда»,

«я згодна оплатити штраф, скільки це буде стоїть».

На зауваження свідка про те, що питання вирішує суд, та розмір штрафу становить близько 17 000 грн, обвинувачена пояснила обставини вчинення адміністративного правопорушення, погодилася, що «так не можна», проте продовжила наполягати, зазначаючи:

«готова оплатити штраф, скільки нужно»,

«можна не через суд»,

«двадцятку плачу і закриваєм»,

«назавіть любу суму».

На повторні зауваження працівника поліції про неправомірність таких дій вона відповіла: «знаю, ну все-таки… я б тут оплатила і все, може на карту перевести», додавши, що «ніхто не дізнається».

Надалі обвинувачена неодноразово повторювала свій намір (мовою оригіналу) «вирішити питання», наполягаючи: «рєшіть тільки не до суду, я готова вам прям зараз оплатити двадцять - і все». Після нетривалої бесіди до кабінету увійшла група осіб, після чого було розпочато огляд місця події (кримінальне провадження а.с. 23, 25-30).

Показами свідків обвинувачення.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 інспектори поліції, пояснили, що 11.12.2024 під час несення служби та здійснення патрулювання на службовому автомобілі на території селища Петриківка, у період дії комендантської години, ними було виявлено автомобіль, водій якого під час зміни напрямку руху не увімкнув покажчик повороту. Після зупинення транспортного засобу та перевірки документів у водія обвинуваченої, під час спілкування було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Обвинуваченій було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у спеціальному закладі охорони здоров`я, однак остання відмовилася від проходження огляду, що зафіксовано на відеозапис бодікамери. Після цього щодо неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання адміністративних матеріалів обвинувачена неодноразово пропонувала працівникам поліції «вирішити питання іншим чином», що, на думку інспекторів, могло свідчити про намагання надати неправомірну вигоду, хоча конкретної суми вона не називала. При цьому поліцейські неодноразово роз`яснювали обвинуваченій, що питання про притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП вирішується виключно судом.

Свідок ОСОБА_8 - старший інспектор поліції, пояснив, що у грудні 2024 року він тимчасово заміщав начальника сектору, який перебував у відпустці. 12.12.2024 до нього на прийом з невідомих причин з`явилася обвинувачена. З метою уникнення будь-яких провокацій чи звинувачень у неправомірних діях, свідок встановив у своєму службовому кабінеті відеокамеру. Під час з`ясування обставин йому стало відомо, що відносно обвинуваченої складено адміністративні матеріали за ст. 130 ч.1 КУпАП. Для перевірки правильності їх оформлення він отримав ці матеріали у відповідальної особи з адміністративної практики, серед яких знаходилося тимчасове посвідчення водія. Після цього він спустився на перший поверх, щоб запросити обвинувачену до свого кабінету. Коли вони йшли до кабінету розмови між ними не було. У ході прийому обвинувачена просила «не направляти матеріали справи до суду», пропонувала «вирішити питання на місці» та зазначила, що може перерахувати 20 000 грн на банківську картку. Свідок категорично відмовився від таких пропозицій, пояснивши, що питання щодо притягнення до відповідальності вирішується виключно судом, а ненаправлення адміністративних матеріалів до суду є підставою для притягнення його самого до відповідальності, передбаченої законом. Незважаючи на це, обвинувачена продовжувала наполягати на своїй пропозиції, на що він послідовно відповідав відмовою.

Свідок ОСОБА_9 інспектор адміністративної практики, пояснила, що відділ здійснює облік адміністративних матеріалів, складених протягом доби, після чого вони передаються до суду. Тимчасові посвідчення водія у разі їх оформлення працівниками поліції не видаються відділом адміністративної практики, а безпосередньо інспекторами, які складають матеріали, або начальником сектору. У випадку відмови особи від отримання тимчасового посвідчення воно приєднується до адміністративних матеріалів і зберігається разом із ними.

Також до матеріалів справи долучено відповідні витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію провадження, рапорт про виявлене правопорушення, що свідчить про дотримання процедури встановленої КПК України для початку досудового розслідування; відповідні постанови про створення групи слідчих, призначення групи прокурорів, згідно яких відповідні слідчі та прокурори приймали участь у відповідних слідчих діях, та приймали відповідні процесуальні рішення; повідомлення про підозру від 14.02.2025, постанова про залучення захисника, що вказує про дотримання відповідних процесуальних процедур передбачених КПК України (т. 1 кримінального провадження а.с. 1-5, 42-49). Сторона захисту не навела жодних аргументів, які б свідчили про протилежне.

Оцінка доводів сторони захисту.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість розміщення відеореєстратора у службовому кабінеті та наявність провокації.

З досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема під час перегляду відеозаписів, не встановлено жодних обставин, які б свідчили про провокацію працівників поліції чи умисне спонукання обвинуваченої до вчинення злочину. Навпаки, з відеоматеріалів убачається, що саме обвинувачена цілеспрямовано, наполегливо та систематично, використовуючи різні словесні формулювання, пропонувала працівникам поліції неправомірну вигоду за вчинення дій, спрямованих на уникнення нею відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, пов`язане з керуванням транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також зазначає, що розміщення відеореєстратора у службовому кабінеті поліцейського не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права обвинуваченої на повагу до приватного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відеофіксація відбувалася у приміщенні органу поліції, яке є службовим, а не приватним місцем, тому особа, яка перебувала там з власної ініціативи з питань, пов`язаних із розглядом адміністративного матеріалу, не могла мати обґрунтованих очікувань на конфіденційність спілкування.

Відповідно до ст. 84, ч. 2 ст. 99 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність чи відсутність обставин, що мають значення для кримінального провадження. Відеозапис, здійснений працівником поліції під час виконання службових обов`язків, є належним, допустимим і достовірним доказом, оскільки отриманий у спосіб, що не суперечить закону, відображає події у реальному часі, не містить ознак монтажу та безпосередньо підтверджує факт пропонування неправомірної вигоди.

Суд не приймає до уваги позицію обвинуваченої щодо часткового визнання вини у вчиненому злочині, оскільки з її пояснень убачається, що фактично вона заперечувала сам факт пропонування службовій особі неправомірної вигоди за невчинення останнім у її інтересах дій з використанням службового становища. Таким чином, її твердження про нібито часткове визнання вини не узгоджуються з об`єктивними доказами у справі, зокрема відеозаписами, на яких зафіксовано послідовні пропозиції обвинуваченої вирішити питання «без суду» шляхом сплати грошових коштів.

У судових дебатах захисник посилалася на недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, проте конкретних аргументів щодо недопустимості всіх доказів у сукупності або кожного з них окремо (крім тих, стосовно яких наведено вище відповідну оцінку суду) не зазначила, обмежившись лише загальними твердженнями про їх недопустимість. Отже ці доводи до уваги судом не приймаються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразилися у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 369 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості, характер, спосіб та наслідки вчиненого злочину, її ставлення до вчиненого, поведінку після його вчинення, а також дані про особу винної.

Обвинувачена не заміжня, офіційно не працевлаштована; за місцем проживання характеризується посередньо, скарг не надходило, компрометуючі матеріали відсутні; за даними лікаря-нарколога та психіатра на обліку не перебуває; раніше не судима.

Злочин, який вчинено обвинуваченою, належить до категорії нетяжких у розумінні ст. 12 КК України, вчинений у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та відповідно до примітки до ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням.

При цьому, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину обвинувачена фактично заперечувала, розкаяння не виявила, що свідчить про відсутність критичної оцінки власних дій та їх суспільної небезпечності.

Обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання в межах пред`явленого обвинувачення судом не встановлено.

Вирішуючи питання призначення покарання, суд виходить із такого.

У судових дебатах прокурор просив суд, призначаючи покарання, врахувати обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також зібрані стороною обвинувачення дані, що характеризують особу обвинуваченої, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 20 009 гривень.

Сторона захисту, своєю чергою, звернула увагу суду на те, що обвинувачена частково визнала свою вину, а також посилалася на досліджені судом обставини, які, на її думку, свідчать про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України, оскільки надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, а дії обвинуваченої були спровоковані працівником поліції.

Суд бере до уваги, що корупційні кримінальні правопорушення посягають на засади доброчесності та законності у сфері службової діяльності, підривають довіру громадян до правоохоронних органів та державних інституцій, а тому потребують реального покарання, яке б забезпечувало не лише виправлення особи винної, а й досягнення превентивної мети покарання.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, у зв`язку з чим відсутні відомості про її стабільне матеріальне становище, а також її поведінку після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, коли вона, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вказаною статтею, пропонувала неправомірну вигоду працівникам поліції, суд зазначає, що, хоча обтяжуючих покарання обставин не встановлено, однак з огляду на характер і спосіб вчинення злочину, його корупційну природу, заперечення вини обвинуваченою та відсутність щирого каяття, суд дійшов висновку, що цілі покарання не можуть бути досягнуті при призначенні більш м`якого його виду, зокрема штрафу або звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

При цьому суд враховує, що згідно з положеннями Кримінального кодексу України, звільнення від відбування покарання з випробуванням не може бути застосоване у випадку засудження за корупційне кримінальне правопорушення, якщо не укладено угоди про визнання винуватості.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, з реальним відбуванням, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті Кримінального кодексу України, оскільки особа раніше не судима та скоїла злочин за відсутності обтяжуючих покарання обставин.

Такий вид і розмір покарання суд визнає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено

Щодо речових доказів.

Так, постановами слідчого від 17.12.2024 долучено до матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме: оптичний DVD-R диск на якому міститься відеозапис огляду місця події; оптичний DVD-R диск на якому міститься відеозапис, де зафіксовано факт пропозиції надання неправомірної вигоди працівнику поліції; оптичний DVD-R диск на якому міститься відеозапис, де зафіксовано факт складання адміністративного протоколу стосовно обвинуваченої.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Оскільки у провадженні ухвалюється обвинувальний вирок, оптичні диски, на яких зберігається відео слідчих дій та фіксації обставин справи, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Щодо відшкодування процесуальних витрат такі витрати відсутні.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

До обвинуваченої у межах даного кримінального провадження застосовувався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.02.2025 у справі №187/231/25, строк дії якого закінчився. Підстав для обрання запобіжного заходу на час ухвалення вироку суд не вбачає.

Інші заходи забезпечення не застосовувалися.

Керуючись статтями 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженої на облік у виправному центрі.

Речові докази:

оптичний DVD-R диск на якому міститься відеозапис огляду місця події; оптичний DVD-R диск на якому міститься відеозапис, де зафіксовано факт пропозиції надання неправомірної вигоди працівнику поліції; оптичний DVD-R диск на якому міститься відеозапис, де зафіксовано факт складання адміністративного протоколу стосовно обвинуваченої залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченій, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1