Справа № 191/3459/18
Провадження № 1-кп/191/62/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000950 від 05.06.2018, за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю у судовому засіданні:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого- ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 05 червня 2018 року приблизно о 15-00 годині спільно з двома невстановленими особами, яких встановити в ході досудового розслідування не надалося можливим, та у відношенні яких матеріали виділені в окреме провадження, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до них у двір прибув, з метою вирішення боргових зобов`язань, раніше йому знайомий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ОСОБА_3 , спільно з двома невстановленими особами, яких встановити в ході досудового розслідування не надалося можливим, та у відношенні яких матеріали виділені в окреме провадження, раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення

тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , групою осіб,

ОСОБА_3 спільно з двома невстановленими особами, яких встановити в ході досудового розслідування не надалося можливим, та у відношенні яких матеріали виділені в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів потерпілому, групою осіб, вони можуть заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, передбачаючи можливість настання таких наслідків, та бажаючи їх настання, коли потерпілий ОСОБА_5 наблизився до них та протягнув праву руку для привітання, двоє невстановлених чоловіків схопили потерпілого руками за обидві руки, та із застосуванням фізичної сили схилили його головою вперед. Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи діяти з метою заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, групою осіб, наніс не менше 2-х ударів металевою трубою по спині потерпілого та не менше 2-х ударів по голові потерпілого, а всього, спільними діями групою осіб, ОСОБА_3 спільно з двома невстановленими особами, яких встановити в ході досудового розслідування не надалося можливим та у відношенні яких матеріали виділені в окреме провадження, нанесли не менше 20 ударів в різні анатомічні ділянки і площини тіла, заподіявши потерпілому ОСОБА_5

тілесні ушкодження у вигляді: сукупної відкритої проникаючої черепно-

мозкової травми; забою головного мозку 3 ступеню; вогнищевих забоїв правої скроневої, лівої лобової і потиличної часток; субдурального згортку в лівій скроневій долі; субарахноїдального крововиливу; пневмоцефалії; перелому скроневої кістки з 2-х сторін, тім`яної кістки зліва, потиличної кістки, перелому основи черепу; забитої рани голови; рваної рани правої вушної раковини; розриву правого слухового проходу; закритої травми грудної клітини; забою грудної клітини; закритої травми живота; саден та забоїв м`яких тканин грудної клітки, черевної стінки і попереку.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 269 від 19.07.2018 тілесні ушкодження у вигляді сукупної відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з численними забоями головного мозку 3 ступеню, крововиливами під оболонки головного мозку, пневмоцефалією (повітря в порожнині черепу), переломами кісток склепіння та основи черепу, за своїм характером, та у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення майнових збитків в розмірі 21 615,95 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн., який потерпілим підтриманий частково , а саме в частині стягнення моральної шкоди, оскільки майнові збитки обвинуваченим відшкодовані.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнав частково та пояснив, що незадовго до цієї події ОСОБА_8 замовляв у нього відеокарту, яка коштувала 2200 грн. Але ця відеокарта не прийшла і він повернув хлопцю кошти. Після цього з`явився ОСОБА_5 , який почав його задирати та вимагати, щоб він віддав кошти. Через різних спільних знайомих передавав «вітання» та погрози, присилав СМС-повідомлення. 05.06.2018 він зателефонував потерпілому ОСОБА_9 і в черговий раз сказав йому, щоб він до нього не ліз та залишив його у спокої, так як особисто йому він нічого не винен. Потім, в цей же день, він приїхав на обід з роботи, його привіз ОСОБА_10 . Сам ОСОБА_11 поїхав по справам та сказав, що заїде за ним пізніше. Вдома була ще сестра. Коли він був в будинку, то почув крик, вийшов на двір та побачив ОСОБА_12 у себе на порозі. Запитав його навіщо він прийшов, на що ОСОБА_5 почав кричати та вдарив його в голову, після чого між ними почалася бійка, під час якої від ударів ОСОБА_5 він напівтратив свідомості. В ході бійки він також завдав ОСОБА_5 ударів, від яких розбив голову. Бив руками та ще якимсь предметом, яким саме не пам`ятає, бо був у гарачці. Це могла бути металева труба, якою батько підпирав помідори на городі. Він побачив кров у ОСОБА_5 на голові , злякався та побіг в будинок за аптечкою, взяв бинт та все інше, щоб надати ОСОБА_5 медичну допомогу. ОСОБА_5 сидів в цей час на бордюрі. Потім почався дощ, ОСОБА_5 сказав, що йому холодно, його трусило. Він підняв його та посадив під навіс, накрив покривалом. Потім приїхала швидка та він особисто повів під руки ОСОБА_5 у машину швидкої. Коли ОСОБА_5 був у лікарні, він через своїх батьків передавав йому кошти на лікування. Швидку викликав хтось з батьків, які прийшли в цей час додому. Про скоєне шкодує. Цивільний позов визнає частково, а саме в розмірі 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Матеріальні збитки потерпілому він добровільно відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що до нього за допомогою звернувся ОСОБА_13 , який просив поговорити з ОСОБА_3 , щоб той повернув борг. 05.06.2018, прокинувшись вдома, він побачив на своєму мобільному телефону багато пропущених дзвінків. Він передзвонив на цей номер і йому відповів ОСОБА_14 , який повідомив, що може віддати йому борг та чекає у себе вдома. Близько 13-00 години він зустрівся з ОСОБА_15 на переїзному мості та вони разом пішли до ОСОБА_3 додому. Він був на велосипеді. Коли вже були у ОСОБА_3 біля двору, поставили велосипед біля дерева, підійшли до хвіртки, вона була відчинена. Він окрикнув ОСОБА_3 та почув, як той сказав заходити. Коли зайшов у двір, то побачив ОСОБА_3 та ще двох людей. Він привітався з ОСОБА_16 та пішов вперед, щоб привітатися з іншою людиною. Та коли він ступив вперед його схопили за руки, ОСОБА_14 перейшов наперед та почав його бити по голові, потім він втратив свідомість. Прийшов в себе від води та ударів в грудні клітину. Коли приходив до тями, то був чимось накритий, йому продовжували наносити удари ногами та руками в лікті, коліна. На фотознімках потім бачив свою спину та зробив висновки, що били телескопічною трубою. ОСОБА_8 заходив разом з ним у двір та міг бачити того, хто там стояв. Що це були за чоловіки він не знає, але міг би впізнати. Також пояснив, що раніше він займався бойовими мистецтвами. Поїхав на зустріч з ОСОБА_16 , щоб допомогти ОСОБА_17 , оскільки той боявся ОСОБА_3 ОСОБА_3 до цього він знав близько півтора роки, але тісно вони не спілкувалися. Після побиття він перебував у реанімації 21 день, потім проходив лікування в відділенні нейрохирургії. На цей час перебуває на диспансерному обліку у отоларінголога з діагнозом « глухота І ступеню».

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він замовив у ОСОБА_3 відео карту, яка коштувала 2200 грн. та він пообіцяв її придбати, але перестав відповідати на його дзвінки, гроші не повернув. Він також дзвонив з інших мобільних телефонів, на що ОСОБА_14 сказав щоб він йому не дзвонив, бо зламає носа. В одній розмові з ОСОБА_18 він про це розповів, на що ОСОБА_9 сказав, що допоможе та поговорить з ОСОБА_16 05.06.2018 близько 12-30 год. йому зателефонував ОСОБА_9 та сказав зустрітися біля переїзного мосту, після чого вони пішли до ОСОБА_3 додому. Хвіртка була відчинена, ОСОБА_9 засвистів, на що ОСОБА_14 сказав, щоб вони заходили. В двір ОСОБА_9 зайшов перший, а він -за ним. У дворі, крім ОСОБА_3 , були ще двоє чоловіків. Один-крупнішій, другий- менший та худорлявий. У одного в руках була палка. Він злякався та втік. Тих чоловіків не знає, не пам`ятає і впізнати не зможе. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_18 сильно побили.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_18 її син. 05.06.2018 близько 17-00 години їй зателефонували та повідомили, що її син ОСОБА_20 знаходиться в Синельниківський ЦРЛ з тілесними ушкодженнями і його збираються перевозити до лікарні ім.. Мечникова м. Дніпро. Вона одразу поїхала до лікарні та знайшла сина в травматологічному відділенні Синельниківської ЦРЛ. Син був в неконтактному стані, йому робили операцію на голові. Також пояснила, що в цей день близько 13-00 години її син розмовляв по телефону, після чого швидко поїхав кудись на велосипеді, куди їй невідомо.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що 05.06.2018 з 07-00 години він разом з ОСОБА_16 працювали на будівництві в с. Іванівка Синельниківського району. Близько 13-00 години він відвіз його додому за адресою: АДРЕСА_1 , для того, щоб той пообідав та відпочив. Коли потрібно було забирати ОСОБА_22 на роботу, він зателефонував ОСОБА_23 та почув, що він схвильований. Коли приїхав до нього, то у дворі побачив, що під навісом лежить якійсь чоловік ,в нього на голові була кров, а ОСОБА_14 поливав на нього водою з пластикової пляшки. Він викликав швидку та зателефонував батькам ОСОБА_24 дворі були видні сліди боротьби, ніяких сторонніх предметів він не бачив. За цей час ОСОБА_14 допоміг підвестись чоловіку та посадив на табуретку, з будинку виніс покривало, яким його укрив, та виніс перекис водню, яким намагався промивати рани на голові. Вдома ще була сестра ОСОБА_3 , яка йому приносила воду. Удари ОСОБА_25 він не наносив. Через декілька хвилин в двір зайшла мати ОСОБА_26 , а потім приїхала швидка допомога. Він та ОСОБА_14 відвели побитого хлопця до машини . Про телефон потерпілого він нічого не пам`ятає. Про події, які сталися, ОСОБА_14 йому нічого не розповідав. ОСОБА_27 до цього дня він не знав. За ОСОБА_3 знає, що він спокійний та не конфліктний. ОСОБА_14 часто брав у нього його мобільний телефон, але кому він телефонував він не знає. Про те, що ОСОБА_14 буде в цей день з кимось зустрічатися, він йому не говорив.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 05.06.2018 вона була вдома, коли на обід приїхав її брат разом з ОСОБА_29 . Вони зайшли в будинок, вона дала ОСОБА_30 води і він поїхав. Брат залишився обідати. Потім вона почула якийсь звук біля воріт, сказала про це брату . Він вийшов з будинку, після чого вона теж вийшла та побачила як ОСОБА_31 б`ється з якимсь хлопцем. Вона злякалася та заховалася у себе в кімнаті. Вийшла з кімнати коли все закінчилося та приїхали батьки. Також пояснила, що вперше її допитувала поліція вночі. Вона була ще маленька, їй було лише 12 років. Як їй тоді сказали розповідати так вона і казала все поліції. Її не хотіли в це втягувати. Вона підписала те, що надрукував слідчий, що саме вона тоді пояснювала не пам`ятає. Підтримує ті показання, які надала зараз суду.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснила, що вона залучалася як психолог при допиті поліцією неповнолітніх. Вона була присутня при допиті неповнолітньої ОСОБА_33 . Під час допиту ОСОБА_34 була схвильована, але на неї не тиснули, відповідала сама. Не може сказати, чи правдиві буди її показання, відповідала вона на всі питання.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером МПС. Влітку, вона вже не пам`ятає якого року, у них був виклик. Вони приїхали на вул. Виконкомівську. Там на ганку сидів чоловік, у якого була травма голови, він говорив нерозбірливо. Ще у дворі був інший чоловік та жінка. Чоловіка відразу відвезли до приймального відділення Синельниківської ЦРЛ. Як викликали швидку, то сказали «чоловік впав з велосипеду».

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснив, що він працював разом з ОСОБА_16 в с.Іванівка. ОСОБА_14 брав у нього телефон та комусь телефонував. Точну дату не пам`ятає. ОСОБА_14 нічого йому не пояснював. Про те, що сталося, дізнався коли його викликали у поліцію та повідомили, що ОСОБА_31 наніс комусь тілесні ушкодження. Потерпілого не знає та раніше ніколи не бачив.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину стороною обвинувачення були надані письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

-довідка №2497 від 05.06.2018, видана КЗ «Синельниківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, відповідно до якої 05.06.2018 року о 15-00 годині в приймальне відділення лікарні був доставлений ОСОБА_5 , 1996 року народження з діагнозом: ВЧМТ, забій головного мозку І ст.., СГМ, внутрішньомозгова гематома, кровотеча з правого вуха, перелом кісток склепіння та основи черепа, опіки спини (т.3 а.с.6);

-протокол обшуку від 05.06.2018, відповідно до якого під час обшуку на території домоволодіння по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено велосипед темно синього кольору, фрагменти бинтів в різних місцях зі слідами бурого кольору, бейсболку та футболку зі слідами бурого кольору, флакон перекису водню, перчатки, чоловічі кофту та шорти, фрагмент металевої труби з отворами (т.3 а.с.10-14);

-постанова про визнання речовими доказами від 05.06.2018, відповідно до якої визнано речовими доказами: три запечатані упаковки бинтів та 1 рулон бинту без упаковки; фрагменти бинтів у кількості 2 шт. зі слідами речовини бурого кольору; бейсболка (кепка); футболка; флакон перекису водню; перчатки; чоловічі кофта та шорти; металева труба з отворами(т.3 а.с. 15);

-акт судово-медичного обстеження №214 від 07.06.2018, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри на передній поверхні правого передпліччя у середній третині, смугоподібного садна шкіри на передній поверхні середньої третини правої гомілки та на внутрішній поверхні правої гомілки у середній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.3 а.с.47-48);

-висновок судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_3 , відповідно до якого встановлено групову належність крові (т.3 а.с.119-120);

-висновок судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_5 , відповідно до якого встановлено групову належність його крові (т.3 а.с.126-127);

-висновок судово-медичної експертизи №715 від 25.07.2018, відповідно до якого можна припустити, що сліди крові на металевій трубі, влученій під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , могли походити від особи, груповій властивості крові якої характерні виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВ0, а саме від потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи його групу крові (т.3 а.с.134-137);

-висновок експерта №269 від 19.07.2018, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сукупної відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з численними забоями головного мозку 3 ступеню, крововиливами під оболонки головного мозку, пневмоцефалією (повітря в порожнині черепу), переломами кісток склепіння та основи черепу, які за своїм характером, та у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя(т.3 а.с.140-144);

-висновок судово-медичної експертизи №246 від 09.07.2018, згідно з яким у ОСОБА_3 встановлено: садно шкіри на передній поверхні правого передпліччя у середній третині; смуго подібне садно шкіри на передній поверхні середньої третини правої гомілки та на внутрішній поверхні правої гомілки у середній третині. Судово- медичні експертні та клінічні дані щодо наявності, характеру та численності тілесних ушкоджень правих верхньої і нижньої кінцівок, локалізація їх у взаємно різних анатомічних ділянках і площинах голови, свідчать за те, що вони є наслідками тупої травми та спричинені не менш як трьома- чотирма контактами з тупим, твердим травмуючим предметом (предметами), з обмеженою контактуючою поверхнею, чим могли бути кисть руки, стулена в кулак, взута нога або будь-який інший предмет з аналогічними властивостями. Характер виявлених ушкоджень не суперечить строкам їх спричинення , тобто 05.06.2018. Всі вищевказані тілесні ушкодження кінцівок, як окремо так і у сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( т.3 а.с.151-152);

-висновок експерта №761 від 16.07.2018, відповідно до якого на вилучених під проведення обшуку за адресою: м.Синельникове вул.Виконкомівська,15 слідах на двох фрагментах бинтів, бейсболці (кепці), шортах встановлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_5 (т.3 а.с.174-180);

-технічна інформація, вилучена у ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл» (т.3 а.с.208-214);

-протокол огляду мобільного телефону «Fly», належного ОСОБА_5 (т.3 а.с.223-225);

-протокол огляду велосипеду синього кольору, вилученого 05.06.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с.228-230);

-протокол огляду предмету від 05.07.2018, відповідно до якого оглянуто покривало коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору (т.3 а.с.234-235);

-протокол огляду мобільного телефону «Meizu», належного ОСОБА_5 (т.3 а.с.236-238);

-довідка-аналіз інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» про вхідні та вихідні переговори абонента НОМЕР_1 з радіоелектронним засобом , що належить ОСОБА_3 в період часу з 08:00 год по 15:00 год. 05.06.2018 (т.4 а.с.84-85);

-довідка-аналіз інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» про вхідні та вихідні переговори абонента НОМЕР_2 з радіоелектронним засобом , що належить ОСОБА_21 , в період часу з 08:00 год по 15:00 год. 05.06.2018 (т.4 а.с.86-88);

-довідка-аналіз інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» про вхідні та вихідні переговори абонента НОМЕР_3 з радіоелектронним засобом , що належить ОСОБА_37 , в період часу з 08:00 год по 15:00 год. 05.06.2018 (т.4 а.с.89);

- довідка-аналіз інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» про вхідні та вихідні переговори абонента НОМЕР_4 з радіоелектронним засобом , що належить ОСОБА_38 , в період часу з 08:00 год по 15:00 год. 05.06.2018 (т.4 а.с.90-91);

-довідка-аналіз інформації від операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» про вхідні та вихідні переговори абонента НОМЕР_5 з радіоелектронним засобом , що належить ОСОБА_5 , в період часу з 08:00 год по 15:00 год. 05.06.2018 (т.4 а.с.92).

Також за матеріалами справи був отриманий висновок експерта № 148 від 10.09.2020, відповідно до якої на підставі наданих медичних і судово-медичних даних у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з численними забоями головного мозку III ст., крововиливами під оболонки головного мозку, пневмоцефалією, перелому кісток склепіння та основи черепу, забійної рани та гематоми потиличної ділянки, рваної рани правої вушної раковини, розриву шкіри правого слухового проходу, що призвели до формування сенсо-невральної приглухуватості справа і виникненням двостороннього мастоїдиту; забою та саден м`яких тканин грудної клітини живота та поперекової області, саден лівого плечового суглобу. Тілесні ушкодження у вигляді сумісної відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з численними забоями головного мозку III ст., крововиливами під оболонки головного мозку, пневмоцефалією, перелому кісток склепіння та основи черепу, забійної рани та гематоми потиличної ділянки, рваної рани правої вушної раковини, розриву шкіри правого слухового проходу могли вплинути на порушення слуху ОСОБА_5 , а саме формування сенсо-невральної приглухуватості справа і перебувають у прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, що були заподіяні ОСОБА_5 05.06.2018 (т.2 а.с.61-81).

Аналізуючи пояснення свідків та досліджені письмові докази, суд встановив наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді та встановлює межі майбутнього судового розгляду.

Європейський Суд з прав людини, практика якого згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні ( рішення ЄСПЛ від 26 червня 2008 року у справі « Ващенко проти України»), де суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене, як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі « Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року) зазначено, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 19.12.1989 у справі « Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).

Суд вважає, що встановлені в ході судового розгляду обставини та досліджені докази повністю доводять винуватість ОСОБА_3 в спричиненні потерпілому ОСОБА_5 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

При цьому, суд вважає недоведеним стороною обвинувачення версії щодо спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень групою осіб, оскільки показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_39 щодо співучасників кримінального правопорушення є нечіткими та не конкретизованими. Свідок ОСОБА_8 не зміг детально описати чоловіків, яких він бачив на подвір`ї у ОСОБА_3 , не зміг назвати одяг, який був на чоловіках, в тому числі і на ОСОБА_3 . Потерпілий ОСОБА_5 також не зміг надати опис зовнішності чоловіків, які на нього напали.

Показання свідка ОСОБА_8 спростовуються наданими суду показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_28 , які пояснили, що крім обвинуваченого ОСОБА_3 в той день у дворі нікого не було.

Суд вважає, що свідчення свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_28 , які були надані ними під час судового розгляду, узгоджуються між собою, повно та всебічно дозволяють відтворити обставини справи.

Доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_28 надала суду неправдиві показання з метою допомогти брату уникнути відповідальності, оскільки під час її допиту слідчим вона надавала протилежні показання, суд не приймає до уваги, враховуючи те, що під час допиту слідчим вона була малолітньою та не несла відповідальності за надання неправдивих показань, в той час як під часу допиту судом вона була попереджена про кримінальну відповідальність та приведена судом до присяги.

Це відповідає вимогам ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів і допиту свідків.

Суд приймає до уваги такі обставини справи, які були встановлені під час судового розгляду і які мають значення для справедливого та об`єктивного судового рішення.

Крім того, згідно з обвинувальним актом, матеріали щодо інших осіб виділені в окреме провадження. Разом з тим, вже тривалий час ( з 2018 року по день ухвалення вироку) вказані особи органом досудового розслідування не встановлені, не дивлячись на те, що потерпілий ОСОБА_5 заявляв, що зможе їх впізнати.

Отже, твердження обвинувачення про те, що у ОСОБА_3 та невстановлених осіб раптово виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому групою осіб, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду той факт, що з метою допомогти свідку ОСОБА_8 повернути гроші, які йому заборгував обвинувачений ОСОБА_3 , прибув додому до обвинуваченого ОСОБА_3 05.06.2018. Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні свідком ОСОБА_8 .

Наявність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які утворились від 3-4 ударів з твердою контактуючою поверхнею (згідно висновку судово-медичної експертизи) підтверджує пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що бійка була обоюдною і потерпілий ОСОБА_9 наніс йому декілька ударів .

В свою чергу, це спростовує пояснення потерпілого ОСОБА_12 про те, що його одразу схопили за руки, внаслідок чого він не міг рухатись, та почали бити.

Стаття 6 Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» передбачає, що кожний при пред`явленні йому любого кримінального обвинувачення має право на справедливий судовий розгляд.

Положення щодо презумпції невинуватості врегульовані статтею 17 КПК України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом . Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом ( ч.2 , ч.3 ст.17 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає доведеними та встановленими в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, які підтверджені належними та допустимими доказами, що у своїй сукупності та взаємному зв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину.

До пом`якшуючих обставин, згідно зі ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, ті обставини, що з моменту скоєння кримінального правопорушення обвинувачений не вчиняв нових кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у скоєному, критично оцінив свої злочинні дії та зробив відповідні висновки, а також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з урахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства та покарання йому має бути призначено в межах санкції інкримінованого йому діяння, а саме у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 76 КК України, що будевідповідати принципу гуманізму, який закріплений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і надасть можливість обвинуваченому виправитись та відшкодувати шкоду потерпілому.

Вирішуючи питання по стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. При цьому потерпіла особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 1, 3ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб; може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ (смерті).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При вирішені позовів про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, порушення нормальних життєвих стосунків та суттєве обмеження з вибором роду занять через глухоту у потерпілого та необхідність постійного нагляду у профільних лікарів, суд дійшов висновку, що діями обвинуваченого потерпілому було завдано моральної шкоди, але при цьому вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди є явно завищеним, а тому з урахуванням принципу виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Також суд зауважує, що відшкодування моральної шкоди має виконувати не каральну, а перш за все компенсаційну функцію.

Таким чином, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Речові докази :

- три запечатані упаковки бинтів та 1 рулон бинту без упаковки; фрагменти бинтів у кількості 2 шт. зі слідами речовини бурого кольору; бейсболку (кепку); футболку; флакон перекису водню; печатки; чоловічі кофту та шорти, металеву трубу з отворами, покривало коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити;

- чоловіче пляжне взуття типу сабо, яке знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Синельниківського РУП , повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ;

- мобільні телефони «MEIZU» та «Fly», які належать потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його користуванні;

- велосипед синього кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_19 , залишити в її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1