Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/2739/25
Номер провадження1-кп/173/226/2025
В И Р О К

іменем України

25 грудня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР № 0000369 від 01.08.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пушкарівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби під час мобілізації, в посаді гранатометника відділення охорони 1 взводу охорони роти управління батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на посаді гранатометника відділення охорони 1 взводу охорони роти управління батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

24 липня 2025 року, о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину ФОП « ОСОБА_6 », котрий розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де у цей час перебував громадянин ОСОБА_7 . Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почався словесний конфлікт, що викликав у ОСОБА_4 стан сильної агресії та в подальшому раптово виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, безпричинно, умисно та цілеспрямовано, перебуваючи обличчям до обличчя з ОСОБА_7 , на відстані витягнутої руки один від одного, наніс останньому два удари кулаком лівої руки в ділянку правої нижньої щелепи. Після чого, продовжуючи свій намір спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, умисно, цілеспрямовано, наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку тулуба останнього та припинив свої протиправні дії, лише коли побачив продавчиню магазину ОСОБА_8 , котра погрожувала працівниками поліції.

У результаті умисних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи (перелом кута щелепи ліворуч, ментальний перелом праворуч), з раною на нижній губі (слідом загоєння котрої є виявлений в нього рубець), що відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та пояснив, що 24 липня 2025 року біля магазину у сел. Новомиколаївка виникла сварка з ОСОБА_7 . У процесу сварки обвинувачений ударив потерпілого по обличчю та тулубу.

Обвинувачений не оспорює обставин кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

У зв`язку з тим, що обвинувачений розповів про обставини кримінального правопорушення, ніхто із учасників не заперечує їх, кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, не має наміру оскаржувати їх в апеляційному порядку, суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання, а саме:

ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, має доньку, яка проживає з матір`ю, є військовослужбовцем, також працює, осудний, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Згідно досудової доповіді, складеної стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становитиме високу небезпеку для суспільства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією частини 1 статті 122 КК України.

В той же час, суд враховує, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення будь - яких протиправних проступків не вчиняв, від органів досудового розслідування та суду не ухилявся, протягом усього кримінального провадження добросовісно виконував обов`язки обвинуваченого, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що значною мірою сприяло встановленню істини у кримінальному провадженні, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи викладені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також конкретні обставини кримінального провадження, які в своїй єдності й сукупності знижують ступінь небезпечності особи для суспільства, суд вважає, що від відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити з випробуванням згідно ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1