У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження

заявника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з приміщення ДУ

«Миколаївський слідчий ізолятор»)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання скарги. Скаргу ОСОБА_5 повернуто особі, яка її подала.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою скаргу направити до Інгульського районного суду м. Миколаєва для розгляду в порядку, передбаченому ст. 303-307 КПК України.

Вважає, що вказана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки досудове розслідування кримінального провадження здійснювалося без його залучення. До вручення йому постанови про закриття кримінального провадження апелянт не знав про факт проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Зазначив, що у жовтні 2025 року йому роз`яснили знайомі, що оскільки кримінальним правопорушенням, яке розслідувалося в рамках кримінального провадження №00000097, йому завдано моральної та фізичної шкоди, то на його думку має права потерпілого, у зв`язку з чим оскаржив 06.10.2025 постанову про закриття кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Заявник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_6 від 25.05.2024 про закриття кримінального провадження №00000097.

Просив поновити строк на звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, посилаючись на відсутність процесуального статусу потерпілого, не роз`яснення процесуальних прав, зокрема на оскарження рішення слідчого, відсутність юридичної освіти.

На запит суду, слідчим надано супровідний лист від 27.05.2024 про направлення копії постанови від 25.05.2024 про закриття кримінального провадження №00000097 до Миколаївського «СІЗО» для вручення ОСОБА_5 .

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив, що оскаржувану постанову отримав у 2024 році, точну дату не пам`ятає та віддав її адвокату, який був його захисником в іншому кримінальному провадженні під час розгляду в Очаківському міськрайонному суді Миколаївської області. У кримінальному провадженні №00000097 був допитаний як свідок, а тому він вважав, що не має права на оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя встановив, що скарга ОСОБА_5 подана більше ніж через рік після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і не надано доказів на підтвердження поважності причин пропущеного ним строку. Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення строку.Судом першої інстанції роз`яснено заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Позиції учасників судового провадження.

Заявник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином.Неявка прокурора не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З урахуванням наведених апелянтом мотивів пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що строк на подачу апеляційної скарги заявнику слід поновити.

З матеріалів судового та кримінального провадження вбачається, що супровідним листом від 27.05.2024 заявнику ОСОБА_5 , який утримувався під вартою у іншому кримінальному провадженні, через установу СІЗО, направлено копію постанови про закриття кримінального провадження №00000097 від 25.05.2024 для вручення ОСОБА_5 . Заявник у судовому засіданні слідчому судді підтвердив, що отримав вказану постанову у 2024 році.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поважними причинами необхідно вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України».

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України», де Суд зазначив, що безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Проаналізувавши наведені слідчим суддею підстави для відмови в поновленні строку звернення до слідчого судді зі скаргою, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження..

Всупереч доводам апелянта під час апеляційного розгляду, колегія суддів зазначає, що копія постанови про закриття кримінального провадження надіслана ОСОБА_5 листом від 27.05.2024.

Апелянт підтвердив, що отримував копію постанови, але стверджував, що не був обізнаний про строк та порядок її оскарження.

Разом з тим, у резолютивній частині оскаржуваної постанови міститься роз`яснення про строк та порядок її оскарження до слідчого судді у 10-денний строк з дня отримання копії, а також роз`яснено, що зазначена постанова може бути скасована прокурором за скаргою заявника, якщо така скарга буде подана протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Таким чином, заявник, отримавши копію постанови про закриття кримінального провадження, був достеменно обізнаний про строк та порядок її оскарження.

Разом з тим, заявник в установлений законом строк не скористався правом на оскарження зазначеної постанови.

ОСОБА_5 у судовому засіданні та в апеляційній скарзі підтвердив, що отримав вказану постанову у 2024 році.

Разом з тим, скарга на зазначену постанову подана до слідчого судді через установу СІЗО лише 06 жовтня 2025 року, тобто через 1 рік та 5 місяців після прийняття оскаржуваного рішення.

У даному випадку, відсутні підстави для поновлення строку на подання скарги до слідчого судді, оскільки заявник не навів поважні причини його пропуску.

Апелянт зазначив, що він не подав скаргу через відсутність юридичної освіти, але отримавши копію постанови про закриття кримінального провадження, він вправі був звернутися за правовою допомогою. Більш того, заявник вказав, що копію постанови він передав адвокату, який здійснював захист його інтересів в суді у іншому кримінальному провадженні. Тобто, відсутні підстави вважати, що він не скористався юридичною допомогою адвоката.

Заявник також вказує, що лише у жовтні 2025 року його знайомі роз`яснили, що він взмозі оскаржити постанову слідчого. Тобто, наведена причина також не є підставою для поновлення строку на оскарження постанови.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, чого з боку заявника зроблено не було.

Тобто, заявник мав можливість вчасно оскаржити постанову про закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене, є належним чином вмотивованим рішення слідчого судді, що скарга ОСОБА_5 подана із пропуском строку, який є значним, передбаченого ч.1ст.304 КПК України, і не надано доказів на підтвердження поважності причин пропущеного ним строку.

Тому, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у поновленні строку на звернення зі скаргою та повернув скаргу представнику заявника з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

За такого, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити заявнику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3