ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпро від 27 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000461, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого базову середню освіту, не одруженого, офіційно працевлаштованого охоронцем ТОВ «Альбатрос», не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпро від 27 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк до двохсот годин.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним за наступних обставин.

22 листопада 2025 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував біля будинку розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, 78, де в цей час перебувала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На ґрунті словесної суперечки, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 , раптово виник прямий умисел на заподіяння останній фізичного болю.

Реалізуючи свій прямий умисел, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, знаходячись в безпосередній близькості до ОСОБА_9 , а саме обличчям до останньої, здійснив один удар долонею правої руки в область лівої щоки, чим завдав їй фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі:

- прокурор, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації дій останнього, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 170 годин.

В іншій частині просить вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції, у резолютивній частині вироку, призначаючи покарання ОСОБА_6 у виді громадських робіт, не зазначив конкретний строк призначеного покарання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор вважає, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_6 та попередженню вчинення ним нових злочинів, буде покарання за ч. 1 ст. 126 КК України, у виді громадських робіт строком на 170 годин.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, - адвокат ОСОБА_10 про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, однак останні до судового засідання не з`явиллися. За наведених обставин, відсутність обвинуваченого та його захисника, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для проведення розгляду справи, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки прокурор не заперечує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оскаржує фактичні обставини злочину, місце, час, спосіб його вчинення та інші обставини, встановлені місцевим судом і викладених у цьому вироку; апеляційна скарга сторони захисту не надходила, тому колегія суддів вирок суду в цій частині не переглядає.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з посиланням на не зазначення судом конкретного строку призначеного покарання, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Санкція ч. 1 ст. 126 КК України, серед іншого, передбачає покарання у виді громадських робіт на строк до двохсот годин.

Відповідно до абз. 2 п. 29 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду та розміру.

Однак, суд першої інстанції, у резолютивній частині вироку, призначаючи покарання ОСОБА_6 у виді громадських робіт, не зазначив конкретний строк призначеного покарання, зазначивши на строк до двохсот годин, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Визначаючи вид покарання, який має бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є не судимим, наявність обставин, що помякшують покарання, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За наведеного, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нового злочину, буде призначення покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт строком на 170 годин.

За змістом п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання із призначенням ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт строком на 170 годин.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпро від 27 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000461, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 170 годин.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4