Справа № 751/955/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/82/26
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суд м. Чернігова від 10 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000667 від 10 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України про арешт майна.

Накладено арешт на майно, вилучене 30 січня 2026 року в ході проведення обшуку будівлі Північноукраїнського інституту імені Героїв Крут Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом», за адресою: м. Чернігів, вул. Промислова, буд. 17, а саме:

особові справи студентів 2024-2025 років вступу;

заліково-екзаменаційні відомості за січень 2026 року;

зведені заліково-екзаменаційні відомості навчальних груп 2022 року вступу;

розклади заліково-екзаменаційних сесій та навчальних занять;

список студентів 2022-2025 року вступу,

частково заповнені заліково-екзаменаційні відомості,

наказ №21-к від 03.09.2025 «По персоналу»,

функціональні обов`язки завідувача кафедри,

посадову інструкцію завідувача кафедри,

графік освітнього процесу здобувачів денної форми навчання,

графік освітнього процесу студентів заочної форми навчання та методичні рекомендації для співробітників щодо набору, прийому та організації дистанційного навчання з використанням інтернет-технологій;

особові справи студентів 2023 року вступу; особові справи студентів 2022 року вступу;

заліково-екзаменаційні відомості груп 2024 року вступу;

заліково-екзаменаційні відомості груп 2023 року вступу;

мобільний телефон марки «Redmi Note 13Pro+5G» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та сім-карткою із абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 , із забороною власникам, користувачам та будь-яким іншим третім особам розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказів у кримінальному провадженні, розумність, наслідки арешту майна для власників, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу та повернути майно власнику. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах клопотання про накладення арешту наявна ухвала слідчого судді, якою надається право на відшукування документів, що знаходяться у приміщенні, що належить на праві власності ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , де знаходиться декілька будівель, в тому числі й будівля, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , натомість обшук відбувався у іншому приміщенні ніж зазначено в ухвалі слідчого судді. Крім того, в ухвалі слідчого судді від 26 січня 2026 року зазначається кваліфікація протиправних дій за ст. 368 КК України, хоча у витягу з ЄРДР зазначено кваліфікацію за ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000667, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, сторонами не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що такий захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення відповідних слідчих дій, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які у свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, та відповідно до ст. 174 КПК України може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги, що обшук було проведено у іншому приміщенні ніж визначено ухвалою слідчого судді, якою було надано право на відшукування документів колегія судді не може визнати обґрунтованими, оскільки ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2026 року у кримінальному провадженні за №0000667 надано дозвіл саме на проведення обшуку в будівлі Північноукраїнського інституту імені Героїв Крут Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом», розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Промислова, 17, а тому об`єкт нерухомості, на проникнення до якого надано дозвіл слідчим суддею визначений однозначно.

Також, колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу посилання апелянта на помилкове зазначення в ухвалі слідчого судді від 26 січня 2026 року кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 368 КК України, оскільки дана обставина являється опискою та не може вплинути на законність оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суд м. Чернігова від 10 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000667 від 10 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України про арешт майна без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4