1 УХВАЛАСправа № 335/2931/23 1-кс/335/3563/2025
про відмову у задоволенні скарги
Свою скаргу заявник мотивує тим, що вищезазначене постанова слідчого про закриття кримінального провадження є неповною, тому підлягає скасуванню.
Вважає, що вказівки, які надавалися СУ ГУНП в Запорізькій області з приводу вирішення питання щодо остаточної кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення та прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та інші, не виконані. Крім того, не в повному обсязі встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та не вичерпані можливості їх отримати.
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав з викладених у ній підстав.
Прокурор заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчою на підставі проведеного повно та об`єктивного досудового розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.
Як слідує з матеріалів вказаного кримінального провадження, відомості до ЄРДР внесені на підставі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2022 за заявою ОСОБА_9 , яка в своїй заяві вказувала, що гр. ОСОБА_7 та її адвокатом ОСОБА_10 , у ході судового розгляду справи, надано підроблені документи.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_5 , який пояснив, що на підставі ордеру № 5033 від 06.01.1965 його батькові ОСОБА_11 , на сім`ю з чотирьох осіб надано квартиру АДРЕСА_1 . Квартира належить до комунальної власності м. Запоріжжя та знаходиться на балансі МКП «Основаніє». У вказаній квартирі всі мешканці були прописані та проживали постійно. В подальшому, у зв`язку з укладанням шлюбу ОСОБА_5 знявся з реєстрації за вказаною адресою, але подружнє життя не склалося і потерпілий знов повернувся на постійне мешкання до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , але квартири повторно не реєструвався. За період з 1992 року по 2005 роки помер його батько (у 1992 році), молодший брат ОСОБА_12 (у 2003 році), мати ОСОБА_13 (у 2004 році). Через те, що потерпілий працював все життя дальнобійником та часто був відсутній вдома, молодший брат ОСОБА_14 у 2004 році оформив договір найму вказаного житлового приміщення на себе, та був єдиним, хто зареєстрований за цією адресою. В подальшому, у 2012 році помер ОСОБА_8 , у той час потерпілий був у відрядженні. Коли він повернувся у квартирі мешкала гр. ОСОБА_7 , яка зазначила, що була співмешканкою ОСОБА_8 і що квартира належить їй, та не пустила потерпілого до квартири. Після чого потерпілий подав позов до суду.
У періоди з 2012 року по 2017 роки проходив судовий розгляд позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , на які остання завжди заперечувала та подавала до суду розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району № 844 від 31.10.2012 яким було змінено договір найму житлового приміщення з наймача ОСОБА_8 на ОСОБА_7 .
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 вказане розпорядження визнано незаконним та скасоване.
В подальшому, потерпілим було подано позов до суду з вимогою змінити договір найму на вказане житлове приміщення з ОСОБА_7 на ОСОБА_5 , проте в судовому засіданні ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_10 знов подали розпорядження № 844 від 31.10.2012, договір найму житла (який вкладався на підставі розпорядження № 844), у зв`язку з чим ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Тому, потерпілий вважає, що ОСОБА_7 подає до суду недійсні документи.
Дослідивши надані копії судових рішень слідчим було встановлено, що квартира була видана за життя батькам ОСОБА_5 для проживання за плідну тривалу парю на Запоріжсталі. В дану квартиру його батьки, з дітьми вселились у 1960 році на підставі відповідного ордеру.
В ході судових засідань, було встановлено не проживання ОСОБА_5 у вказаній квартирі, та було підтверджено поясненнями свідків, яких було допитано у судових засіданнях, а саме свідки пояснили, що ОСОБА_7 приблизно з 2004 року проживала у зазначеній квартирі із ОСОБА_8 (який помер), як чоловік та дружина та проживає по теперішній час, підтримує її у належному стані, сплачує комунальні послуги. Проте позивач ОСОБА_5 у зазначеній квартирі не проживав і не проживає. Як встановлено з довідки МКП «Основаніє» позивач у спірній квартирі був зареєстрований з 30.12.1974 по 01.04.1977 та у подальшому у зазначеній квартирі не проживав. У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 втратив право користування та на вселення в квартиру.
Крім того, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_7 , яка була співмешканкою померлого наймача ОСОБА_8 , яка зверталась до районної адміністрації із заявами про зміну договору найму та приватизації спірної квартири.
Представник ОСОБА_7 надав письмові пояснення, у яких зазначає, що ОСОБА_7 вважає, що факт не проживання ОСОБА_5 у спірній квартирі підтверджується судовими рішеннями: ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2013, справа № 22-ц/778/4329/13, якою було залишено без мін рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 09.07.2013; ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.09.2016, якою було залишено без змін ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2014 та постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2013 у справі № 335/4799/13-а, тощо.
Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району повідомлено ОСОБА_5 , що за результатами розгляду наданих останнім документів, встановлено відсутність документів, які підтверджують, що ОСОБА_5 є членом сім`ї по відношенню до померлого наймача ОСОБА_8 , а також відсутність документів, які підтверджують проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , або реєстрацію за даною адресою, що свідчить про відсутність підстави для зміни договору найму на житло.
Крім того, вивчивши матеріали кримінального провадження було встановлено той факт, що у своїх свідченнях ОСОБА_5 , та свідок ОСОБА_9 , пояснили, що громадянин ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 неодноразово навмисно використовували Розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, яке було скасовано, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, тобто не має юридичної сили, при розгляді цивільних справ у судах щоб він не поновив своє право на житло у спірній квартирі, особовий рахунок по спірній квартирі, який був виданий на підставі Розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.12.2012, Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01.11.2012 зазначені документи були надані на підставі розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ним було подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя пояснення по справі в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_5 та до цих пояснень були додані документи, які мали відношення до даного питання та які розглядалися при винесенні рішень в попередніх судах. Після винесення остаточного рішення стало відомо, що у позові ОСОБА_5 повністю відмовлено у задоволенні. Після прийняття даного рішення ОСОБА_5 подав апеляцію до Запорізького апеляційного суду. В свою чергу він, як представник ОСОБА_7 , подав відзив на апеляційну скаргу. За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні скарги та залишено рішення суду першої інстанції без змін. В подальшому ОСОБА_5 було подано касаційну скаргу, проте йому було відмовлено у відкритті провадження. Таким чином, рішення суду першої інстанції залишено без змін, і у задоволенні позову ОСОБА_5 повністю відмовлено.
При цьому жодних документів ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_7 при поданні документів до Орджоінікдзевського районного суду м. Запоріжжя та Запорізького апеляційного суду, не підробляли.
В ході досудового розслідування в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , яка пояснила, що приблизно у 1977 році, остання мешкала за адресою: АДРЕСА_3 , та була знайома з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній був сином сусідів ОСОБА_7 . Приблизно 1980-1981 чоловік з жінкою почали проживати однією сім`єю, у квартирі, де на той момент мешкала ОСОБА_7 , а саме кв. АДРЕСА_4 . У ОСОБА_8 є брат ОСОБА_16 . Проте, ОСОБА_17 був виписаний з вищезазначеної квартири, у зв`язку з укладанням шлюбу.
Після смерті матері Колеснікових у 2005 році ОСОБА_8 запропонував зареєструватись у вищезазначену квартиру, оскільки вони стали проживати вже у цій квартирі.
03.09.2012 не стало ОСОБА_8 , та у подальшому ОСОБА_7 самостійно стала проживати у даній квартирі. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, було змінено договір найму житлового приміщення, а саме змінено договір найму житлового приміщення квартири з наймача ОСОБА_8 на ОСОБА_7 , у зв`язку із смертю головного квартиронаймача. Та у подальшому ЗМР почало судові засідання з метою оскарження права власності.
Паралельно почались нові судові справи відносно квартири, оскільки ОСОБА_5 вирішив залишити ОСОБА_7 без квартири, при цьому звинувачуючи її в тому, що ОСОБА_7 ні бито взагалі не має відношення до квартири, та ніби то взагалі він ОСОБА_7 не знає, і вона не перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 .
У судових засіданнях, проживання ОСОБА_7 у зазначеній квартирі з 2005 року по теперішній час та не проживання ОСОБА_5 у вказаній квартирі, було підтверджено у тому числі поясненнями свідків, особами які були сусідами, які підтвердили факт того, що ОСОБА_7 з 2004 року проживала у зазначеній квартирі із ОСОБА_8 , як чоловік та дружина, а ОСОБА_16 у зазначеній квартирі не проживав і не проживає.
Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України, було встановлено що на час виникнення спірних правовідносин, громадянин ОСОБА_5 жодного відношення до зазначеної квартири не мав (квартира у його власності чи користуванні не перебувала, він не був в ній зареєстрований), та як наслідок, жодних його прав та законних інтересів Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району не порушено.
ОСОБА_18 зазначила, що в ході судових розглядів вона ніколи не надавала недостовірні відомості, тим паче не представляла якісь підроблені документи. Усі надані будь які документи на той момент були чинними. Вона ніколи не підробляла ніякі офіційні документи.
Відповідно до першочергових показів ОСОБА_5 було зазначено, що ОСОБА_7 та представники КП «Основаніє» внесли до офіційних документів неправдиві відомості. У подальшому у своїх неодноразових клопотаннях ОСОБА_5 зазначає, що громадяни ОСОБА_10 разом зі ОСОБА_7 неодноразово навмисно використовували документи, а саме Розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, яке було скасовано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, тобто не має юридичної сили, при розгляді цивільних справ у судах щоб ОСОБА_5 не поновив своє право на житло у спірній квартирі, особовий рахунок по спірній квартирі, який був виданий на підставі Розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.12.2012, Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01.11.2012 зазначені документи були надані на підставі розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р.
Аналізуючи вищевикладене, слідчий дійшла висновку про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 358 КК України в цілому, з тих підстав, що мова йде про використання вищеперерахованих документів, які на момент використанні є такими, що втратили чинність, а не саме факт підробки будь-яких документів.
На підставі встановлених обставин, враховуючи те у кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, 15.09.2025 слідчим СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Згідно листа виконувача обов`язків керівника Вознесенівської окружної прокуратури від 06.10.2025, під час вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що постанова слідчого є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Даючи оцінку суті та змісту оскаржуваної постанови слідчий суддя керується як загальними засадами кримінального провадження, так і положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Тобто на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 358 КК України, полягає у підробленні посвідчення або іншого документа з метою використання його, як самим підроблювачем, так і іншою особою, та використанні завідомо підробленого документа.

Підроблення документа передбачає внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документа, що припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів шляхом механічних маніпуляцій, або складання повністю завідомо неправдивого документа.

Необхідним елементом об`єктивної сторони цього злочину є його предмет посвідчення або інший офіційний документ, тобто документ, який засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини.

Під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

В даній ситуації встановлено, що розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, було скасовано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 у справі № 335/10206/16-а, тобто воно не має юридичної сили, а отже не містить обов`язкових ознак предмету злочину, передбаченого ст. 358 КК України, і за будь-яких обставин не може бути складовою злочину, передбаченого ст. 358 КК України.

Отримання особового рахунку по спірній квартирі, який був виданий на підставі Розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р, яке скасовано, а також Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.12.2012, Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01.11.2012, які були надані на підставі розпорядження голови районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 31.10.2012 за № 844р. та використання їх ОСОБА_7 в подальшому не створює складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Слід зазначити, що підробленні документи та надання документу який не має юридичну силу є різними поняттями.

Таким чином, оцінюючи критично у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про безпідставність закриття провадження, слідчий суддя приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки належних та достатніх даних про наявність події та/або складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України сторонами провадження не надано, а судом не встановлено,

Доводи заявника не береться до уваги, як необґрунтоване та таке, що жодним чином не впливає на законність та обґрунтованість прийнятого слідчим рішення, так як ОСОБА_5 не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог.

Фактично скарга стосується того, що орган досудового розслідування не встановив певних обставин, які вважає за необхідне встановити заявник, і не досяг бажаних ними результатів.

Зазначаючи у скарзі про підроблення документів, те що ОСОБА_7 достовірно знаючи, що документи вже були скасовані та втратили чинність їх використала тощо, заявник зробив загальне посилання на незаконність постанови, неповноту досудового розслідування, але при цьому не зазначив жодного документу, який був підроблений, і підроблення якого не встановлено в ході досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 на виконання вимог ст. ст 92, 93 КПК України, маючи статус потерпілого користуючись ст. 56 КПК України не надав старшому слідчому доказів на підтвердження обставин вчинення злочину, а також на встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.

У судовому засіданні представником заявника не спростовано фактів досудового слідства.

Разом з тим, на даний час орган досудового розслідування перевірив усі доводи ОСОБА_5 , провів можливі слідчі дії, виконав в тому числі і вказівки на які посилається заявник у скарзі та на підставі яких здобув певні докази і дав їм оцінку, а за результатами досудового розслідування прийняв рішення про необхідність закриття кримінального провадження.

При цьому, кваліфікація кримінально караного діяння за відповідною статтею Кримінального кодексу України під час досудового розслідування, як і перекваліфікація кримінального правопорушення, належить до повноважень саме слідчого, дізнавача.

Що стосується мотивів скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого, то вони не містять посилань, переліку тих конструктивних слідчих дій, які не здійснили органи досудового розслідування, які б в разі їх проведення могли б суттєво вплинути на результат прийнятого прокурором рішення.

Будь-яких доводів, які б вплинули на повноту досудового розслідування, заявником у скарзі а представником у судовому засіданні не зазначено та не наведено тих обставин або доказів, які б не були предметом дослідження під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000446, та які б спростовували або ставили під сумнів мотиви, наведені в оскаржуваній постанові.

З матеріалів даного провадження слідчий суддя вбачає наявність цивільно правового спору між ОСОБА_5 та районною адміністрацією, про що свідчать наявність документів щодо цивільного позову між сторонами і наявні в матеріалах кримінального провадження з відповідними додатками. Наявний цивільно правовий спір повинен вирішуватися у встановленому законом порядку. Матеріали даного кримінального провадження не містять даних про наявність складу злочину, що обумовлює правомірність постанови слідчого про закриття цього кримінального провадження за ч. 3 ст. 358 КК України.

Отже, слідчий суддя вважає, що слідчий дійшов правильного висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, відтак продовження досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні буде безпредметним і призведе до порушення розумних строків досудового розслідування.

Підстав вважати, досудове розслідування по даному кримінального провадженню неповним чи необґрунтованим, слідчий суддя не вбачає.

Враховуючи наведене, постанову про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає мотивованою і обґрунтованою, тобто такою, що відповідає вимогам ст.ст. 110, 284 КПК України, а отже підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 15 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000446 від 3 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2025.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1