КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7585/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року про накладення арешту на майно,

за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000691 від 26.04.2023 року.

Накладено арешт на майно, вилучене 21.08.2025 року під час обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Мобільний телефон iPhone 8 Plus, золотистого кольору, в чорному чохлі (розбита задня скляна кришка), IMEI НОМЕР_1 ;

2) Копія паспорта НОМЕР_2 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2х аркушах;

3) Наказ №1 про те що ОСОБА_6 приступає до обов`язків директора на 1 арк., оригінал;

4) Копія наказу про призначення на посаду директора від 19.04.2023 на 1 арк.

5) Копія заяви про зміну статусу сертифікатів відкритих ключів від 01.05.2024 з додатками на 3х арк.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2025 року, якою задоволено клопотання прокурора - скасувати, та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити в задоволенні клопотання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник власника майна посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та при її прийнятті слідчий суддя ухилився від виконання функцій судового контролю за дотриманням конституційних прав учасників кримінального провадження.

Щодо відсутності доказів обставин, на які посилається сторона обвинувачення, адвокат зазначає, що 21.08.2025 року на підставі ч.3 ст. 233 КПК України, слідчим до постановлення ухвали слідчого судді було проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_6 22.08.2025 року прокурор звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна. Варто зазначити, що в день проведення розгляду клопотання стороні захисту було надано матеріали справи на ознайомлення, під час якого захисником було виявлено відсутність легалізації вказаного обшуку.

Таким чином, навіть якщо на момент розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею було легалізовано обшук, то слідчий суддя не мав права та законних підстав посилатись на дану ухвалу, яка всупереч імперативним вимогам, не була долучена прокурором до клопотання про арешт майна, в обгрунтування доводів клопотання. А якщо дана ухвала була долучена судом самостійно або прокурором після судового засідання та проголошення оскаржуваного судового рішення, то така процесуальна дія не грунтується на вимогах закону.

Підтвердження факту відсутності в матеріалах клопотання про арешт майна ухвали слідчого судді про легалізацію обшуку на момент розгляду клопотання про арешт майна, підтверджується відеозаписом судового засідання, на якому було прийнято оскаржувану ухвалу.

Накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку без ухвали про надання дозволу на проведення обшуку є незаконним та таким, що суперечить процесуальному законодавству.

Адвокат стверджує, що постанова слідчого від 21.08.2025 року про визнання речовими доказами не містить жодної інформації щодо змісту обставин та мотивів, які є підставами її прийняття, а отже є неінформативною, прийнятою з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, що не дає змоги дослідити речові докази на предмет відповідності критеріям ст. 98 КПК України, а отже і не може бути підґрунтям для накладення арешту.

Під час проведення обшуку ОСОБА_6 добровільно видав свій мобільний телефон та вказав шлях подолання системи логічного захисту. Однак, ані під час обшуку, ані на момент розгляду клопотання про арешт майна не було проведено огляд зазначеного телефону, та інших вилучених під час обшуку речей, що не відповідає вимогам ст. 100 КПК України.

Крім того, на момент розгляду клопотання прокурора про арешт майна у матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про призначення експертизи.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв?язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Отже, сторона захисту переконана, що стороною обвинувачення не надано жодного належного обґрунтування наявності правової підстави накладення арешту на зазначене майно, але всупереч запереченням сторони захисту та чинному кримінально-процесуальному законодавству, судом задоволено зазначене клопотання.

Враховуючи вище наведені факти, сторона захисту переконана, що слідчий суддя при накладенні арешту на майно проігнорував вимоги кримінально-процесуального законодавства та заперечення захисника, що в результаті призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

В судове засідання не з`явились власник майна та прокурор, про дату, час, та місце проведення судового засідання їх було повідомлено в установленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000691, розпочатому 26.04.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 201-2, частиною третьою статті 209, частиною другою статті 364, частиною другої статті 367, частиною четвертою статті 425 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що 10.09.2024 між Державним підприємством Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» (далі - ДП МОУ «ДОТ» або Замовник) в особі директора програмного ОСОБА_9 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТС ТРЕЙД Україна» (далі - ТОВ «ТС ТРЕЙД Україна» або Постачальник) в особі ОСОБА_6 укладено державний контракт (договір) про закупівлю №363/09-24-PM (далі - Договір) предметом якого виступали «Окуляри-маски захисні балістичні, вид 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування) (далі - Товар)

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Замовнику «Окуляри-маски захисні балістичні, вид 3 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування»), а Замовник - прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору отримувач Товару за Договором є Об`єднані центри забезпечення Міністерства оборони України, до яких здійснюється постачання Товару (далі - Отримувач) для задоволення нагальних потреб функціонування держави, забезпечення оборони України., захисту безпеки населення та інтересів країни.

Згідно з п. 6.1. Договору Товар за кількістю поставляється Отримувачу після приймального контролю (якості) представниками Центрального управління контролю якості Міністерства оборони України (далі - ЦУКЯ МОУ).

Відповідно до п. 6.5. Здійснення контролю за якістю Товару регламентується Розділом 7 Договору та Додатком №3 до цього Договору та складається з наступних етапів: затвердження контрольного зразка; приймальний контроль Товару за якістю.

У відповідності з п. 7.1. Договору Постачальник гарантує якість товару, що постачається, його кондиційність, відповідність чинним нормам, вимогам і стандартам, а також вимогам Товару, визначеним у Додатку №3 до цього Договору.

Поряд з цим, відповідно до п. 7.6. Договору у разі виявлення невідповідності щодо якості або обгрунтованою підозри щодо якості Товару, у тому числі під час здійснення приймального контролю Товару за якістю,

Замовник має право проводити лабораторні випробування Товару та/або матеріалів, та/або сировини, з яких виготовлено Товар. Випробування проводяться в акредитованих лабораторіях, які визначає Замовник, за рахунок Постачальника. У разі отримання результатів випробування, що свідчать про невідповідність Товару в частині якості, такий Товар не підлягає постачання, а у разі, якщо Товар поставлено, Постачальник зобов`язаний замінити його на Товар належної якості.

Відповідно до Додатку №1 «Специфікація» до Договору кількість Товару складало 18 000 штук вартістю 1 430 грн кожна загальною сумою 25 740 000 грн, що мають відповідати технічним характеристиками згідно TC A01XJ.32012-188:2019 (01).

Відповідно до Додатку №3 до Договору, Постачальник гарантує відповідність Товару вимогам Замовника та медичних вимогам безпеки для здоров`я і життя людини згідно з чинним законодавством України протягом всього гарантійного строку експлуатації та зберігання, при дотримання споживачем умов та правил експлуатації і зберігання Товару, відповідно до умов нормативно-технічної документації на Товар, а саме: Технічної специфікації, або Технічного опису, або Технічним умовам розміщеним на офіційному сайті Міністерства оборони України (далі - НТД.

Приймальний контроль Товару за якістю здійснюється представниками структурного підрозділу Міністерства оборони - Центрального управління контролюю якістю та Замовником (у разі присутності).

Пунктом 2.4. Додатку №3 до Договору передбачений порядок перевірки зразків Товару у Випробувальній лабораторії.

Так, для перевірки відповідності Товару вимогам НТД у Випробувальній лабораторії Представник ЦУКЯ за участю представника Постачальника та Замовника (у разі присутності) здійснює відбір зразків Товару із партії Товару шляхом вибіркового контролю.

Вибірка проводиться шляхом простого випадкового відбирання (додатково повинна виконуватись пропорційність виробів у вибірці за зростами та розмірами) від кожної пред`явленої партії Товару, зазначеної в Оголошенні.

Обсяг вибірки зразків Товару із партії Товару для перевірки у Випробувальній лабораторії визначаються ДСТУ ISO 2859-1-2001 «Статистичний контроль. Вибірковий контроль за альтернативною ознакою. Частина 1. Плани вибіркового контролю, визначені приймальним рівнем якості для послідовного контролю партій» (далі - ДСТУ ISO 2859-1-2001).

Для перевірки відповідності Товару вимогам НТД у Випробувальній лабораторії застосовується одноступінчастий тип вибіркового контролю за альтернативною ознакою. Основним с S-2 спеціальний рівень контролю.

Обсяг вибірки не повинен бути меншим визначеного Обсягом перевірки, а у разі його відсутності - НТД та повинен бути достатнім для здійснення перевірки у Випробувальній лабораторії, з урахуванням аналізу нормативних документів на методи випробувань, в яких визначено розмір точкових проб та/або елементарних проб, їх кількість, місце відбору, можливість їх отримання з готового предмета чи застосованих матеріалів у кількості, яка є необхідною для проведення усіх передбачених випробувань, визначених НТД. Кількість перевірених одиниць Товару у вибірці повинна дорівнювати обсягу вибірки.

Представник ЦУКЯ за участі представника Постачальника та Замовника (у разі присутності) опечатує відібрані зразки та складає Акт відбору зразків Товару. Відібрані зразки Товару для проведення лабораторних випробувань не входять до загальної кількості партії Товару та замінюються Постачальником на аналогічні.

Постачальник зобов`язаний забезпечити у своєму приміщенні окреме зберігання партії Товару, з якої відібрано зразки, до надходження результатів лабораторних випробувань.

Якщо Постачальник не забезпечив у своєму приміщенні окреме зберігання партії Товару, з якої відібрано зразки, до надходження результатів лабораторних випробувань, приймання Товару не здійснюється та повторний приймальний контроль Товару за якістю проводиться відповідно до вимог цього Договору, після письмового повідомлення Замовника та ЦУКЯ.

У разі незгоди з результатами лабораторних випробувань, після письмового повідомлення Замовника та ЦУКЯ, Постачальник може ініціювати повторний відбір зразків Товару відповідно до вимог цього Договору та перевірку не менше ніж у трьох інших Випробувальних лабораторіях або повторно надає відібрані зразки Товару до Випробувальної лабораторії для проведення не менше ніж трьох лабораторних випробувань згідно з визначеним обсягом перевірки або на повну відповідність НТД. Результати таких лабораторних випробувань є остаточними. Відповідність Товару вимогам НТД встановлюється в разі отримання позитивних висновків усіх лабораторних випробувань.

Далі, директор ТОВ «ТС ТРЕЙД Україна» ОСОБА_6 , 16.12.2024, використовуючи повноваження надані йому відповідно до п. 2.4. Додатку №3 Договору та Розділу IV Порядку, звернувся з листом №541 від 16.12.2024 до ДП МОУ «ДОТ» та ЦУКЯ МОУ про категоричну незгоду з результатами лабораторних випробувань, проведених ВВ НУОУ та про ініціювання повторного відбору зразків товару та їх перевірку не менш ніж у трьох інших Випробувальних лабораторіях для проведення не менше ніж трьох лабораторних випробувань згідно з визначеним Обсягом перевірки або на повну відповідність нормативно-технічної документації.

Вказаний лист о 16 год. 30 хв. 17.12.2024 зареєстрований ДП МОУ «ДОТ» за №06/1165-2024 та передано на розгляд ОСОБА_9 , яка ознайомившись з його змістом, своєю резолюцією лише передала вищевказаний лист на розгляд працівнику ДП МОУ «ДОТ» ОСОБА_10 з відміткою «до врахування», залишивши поза власним контролем наявність недоліків в процесі виконання даного контракту.

Далі, 20.12.2024, ОСОБА_6 в порушення вимог п. 2.4. Додатку №3 Договору та Розділу IV Порядку щодо необхідності проведення лабораторних випробувань не менше ніж у трьох інших Випробувальних лабораторіях або повторного надання відібраних зразків Товару до Випробувальної лабораторії для проведення не менше ніж трьох лабораторних випробувань, діючи всупереч викладених у своєму листі №541 від 16.12.2024 обставинам про ініціювання повторного відбору зразків товару та їх перевірку не менш ніж у трьох інших Випробувальних лабораторіях для проведення не менше ніж трьох лабораторних випробувань, звернувся до лише до однієї випробувальної лабораторії, а саме - ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР ВИПРОБУВАНЬ ВИРОБІВ ТА МАТЕРІАЛІВ ЗАХИСТУ» для проведення випробувань окулярів-масок захисних балістичних, вид 2.

Так, за результатами проведення випробувань, ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР ВИПРОБУВАНЬ ВИРОБІВ ТА МАТЕРІАЛІВ ЗАХИСТУ» складено протоколи від 20.12.2024 №5075/2024, №5076/2024, №5077/2024, №5078/2024, №5079/2024, №5080/2024, відповідно до яких надані на випробування зразки позитивно пройшли випробування.

Поряд з цим, ОСОБА_11 , будучи військовою службовою особою, займаючи посаду Начальника Центрального управління контролю якості Міністерства оборони України, розташованого за адресою: пр-т Берестейський, 55/2, м. Київ, всупереч вимог Положення про Центральне управління контролю якості, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 09.12.2020 №465, відповідно до якого Начальник Центрального управління здійснює керівництво Центральним управлінням, організовує його діяльність за функціональним призначенням, несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, проявляючи кримінально-протиправну недбалість, не забезпечив належну організацію та контроль за якістю речового майна, що постачаються для потреб Збройних Сил, належним чином не організував здійснення приймального контролю Товару за якістю у відповідності до вимог Додатку № 3 до Договору.

Відтак, 21.12.2024 старшим офіцером Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону ОСОБА_12 , який не був обізнаний про наявність первинного негативного висновку лабораторного дослідження, здійснено приймання контролю товару за якістю та враховано позитивні висновки лабораторних досліджень проведених ТОВ «НАУКОВО-ІНЖЕНЕРНИЙ ЦЕНТР ВИПРОБУВАНЬ ВИРОБІВ ТА МАТЕРІАЛІВ ЗАХИСТУ».

Між тим, ОСОБА_9 , будучи службовою особою ДП МОУ «ДОТ», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13/24, як Замовник, маючи достовірні відомості, які вказували на виявлення невідповідності щодо якості та обгрунтованою підозри щодо якості Товару, під час здійснення приймального контролю Товару за якістю, що підтверджується листом ТОВ «ТС ТРЕЙД» Україна» №541 від 16.12.2024, достовірно знаючи свої повноваження, передбачені п. 7.6. Договору щодо можливості ініціювання Замовником проведення лабораторних випробувань Товару в акредитованих лабораторіях, які визначає Замовник, за рахунок Постачальника, а також повноваження, передбачені Посадовими інструкціями щодо контролю виконання договорів з постачальниками, ініціювання перевірки постачальників щодо належного виконання умов контракту та доступу до усіх документів, що стосуються закупівель, а також своїх службових обов`язків відповідно Посадової інструкції щодо організації та контролю процесу закупівель товарів, контролю за станом виконання договорів, забезпечення виконання договірних зобов`язань постачальниками, контролю за якістю постачань, виявлення та усунення недоліків у закупівельних процесах, маючи об`єктивну можливість виконувати свої службові обов`язки належним чином, в порушення п. 7.6. Договору та вимог вищевказаної Посадової інструкції, несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, проявляючи кримінально-протиправну недбалість, не вжила належних заходів до усунення недоліків в процесі виконання зазначеного державного контракту, не скоординувала процес ефективного його виконання, належним чином не проконтролювала якість поставки товару, зокрема не ініціювала проведення лабораторних випробувань Товару в акредитованих лабораторіях, які визначає Замовник, за рахунок Постачальника.

Після цього ТОВ «ТС ТРЕЙД Україна» поставлено окуляри-маски захисні балістичні, вид 2 у кількості 18 000 штук до Військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується відповідним актом приймання товару №713 від 21.12.2024.

Поряд з цим, ДП МОУ «ДОТ» видано платіжне доручення №23040 від 23.12.2024 на загальну суму 25 740 000 гривень.

В цей же день, (23.12.2024) Державною казначейською службою України на підставі відповідного платіжного доручення перераховано бюджетні кошти у сумі 25 740 000 грн з рахунків ДП МОУ «ДОТ» на користь ТОВ «ТС ТРЕЙД» Україна».

Разом з цим, в межах даного кримінального провадження представниками Національного університету оборони України 14.04.2024 проведено випробування окулярів-масок захисних балістичних (вид 2), поставлених ТОВ «ТС ТРЕЙД України» на виконання вищевказаного Договору.

Так, відповідно результатів лабораторних випробувань, з наданих на дослідження шести зразків поставлених ТОВ «ТС ТРЕЙД України» окулярів-масок захисних балістичних (вид 2) жоден зразок не витримав випробувань балістичної стійкості відповідно до вимог методики випробування визначеної технічною специфікацію «Окуляри-маски захисні балістичні. Технічна специфікація Міністерства оборони України на предмет речового забезпечення» TC A01XJ.32012-188:2019 (01), про що складено відповідний протокол №227/2025 від 14.04.2025.

Поряд з цим, за результатами висновку комплексної судової товарознавчої та судової економічної експертизи №218/6-69/5 від 07.05.2025, проведеної Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України встановлено, що придбані відповідно до Державного контракту (договору) про закупівлю від 10.09.2024 № 363/09-24-PM окуляри-маски захисні балістичні, вид 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундировування) не відповідають вимогам Технічної специфікації Міністерства оборони України на предмет речового забезпечення TC A01 XJ.32012-188:2019 (01) в частині балістичної стійкості з урахуванням протоколу випробування від 14.04.2025 №227/2025, а їх використання за своїм прямим цільовим призначенням є неможливим. Завдання матеріальної шкоди (збитків) Міністерству оборони України внаслідок придбання ДП МОУ «ДОТ» товару - окуляри маски захисні балістичні, вид 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундировування) за Державним контрактом (договором) про закупівлю від 10.09.2024 № 363/09-24-М у ТОВ «ТС ТРЕЙД Україна» документально підтверджується в розмірі 25 740 000 гривень.

21.08.2025 року старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу Управління по розслідуванню кримінальних правопорушень, вчинених організованими злочинними групами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а ОСОБА_14 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

У ході досудового розслідування отримано відомості, що особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, за місцем свого проживання та за місцем здійснення службової діяльності, мають намір знищити документацію в паперовому та електронному вигляді щодо здійснення випробувань та/або постачання ТОВ «ТС ТРЕЙД Україна» предметів «окуляри-маска захисні балістичні, вид - 2» відповідно до договору (державного контракту) про закупівлю № 363/09-24-PM, чорнові записи, мобільні телефони та комп`ютерну техніку, на яких зберігається листування між службовими особами ТОВ «Науково-інженерний центр випробувань виробів та матеріалів захисту», ТОВ «ТС ТРЕЙД Україна», ДТ «ДОТ» щодо постачання окулярів-масок захисних балістичних протягом 2024 року.

У зв?язку із зазначеним, 21.08.2025 року у період часу з 06 год. 49 хв. по 08 год. 14 хв. старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 , з метою врятування майна, яке має важливе значення для досудового розслідування та може бути доказом під час судового розгляду, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 440472952 відомості про право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна - відсутні.

Під час зазначеного обшуку слідчим оглянуто речі та предмети, які містились у вказаному приміщенні.

За результатами проведення обшуку у ОСОБА_6 вилучено належне йому майно, а саме:

- Мобільний телефон iPhone 8 Plus, золотистого кольору, в чорному чохлі (розбита задня скляна кришка), IMEI НОМЕР_1 ;

- Копія паспорта НОМЕР_2 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2х аркушах;

- Наказ №l про те що ОСОБА_6 приступає до обов`язків директора на 1 арк. Оригінал;

- Копія наказу про призначення на посаду директора від 19.04.2023 на 1 арк.

- Копія заяви про зміну статусу сертифікатів відкритих ключів від 01.05.2024 з додатками на 3х арк.

З урахуванням того, що вказані речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, на підставі ст. 98 КПК України, постановою слідчого від 21.08.2025 року вони визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

27.08.2025 року (клопотання датоване 22.08.2025) прокурор першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку 21.08.2025 року.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що у даному випадку метою арешту майна є збереження вказаних речей, як речових доказів в даному кримінальному провадженні.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000691 від 26.04.2023 року.

Накладено арешт на майно, вилучене 21.08.2025 року під час обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Мобільний телефон iPhone 8 Plus, золотистого кольору, в чорному чохлі (розбита задня скляна кришка), IMEI НОМЕР_1 ;

2) Копія паспорта НОМЕР_2 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2х аркушах;

3) Наказ №1 про те що ОСОБА_6 приступає до обов`язків директора на 1 арк., оригінал;

4) Копія наказу про призначення на посаду директора від 19.04.2023 на 1 арк.

5) Копія заяви про зміну статусу сертифікатів відкритих ключів від 01.05.2024 з додатками на 3х арк.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження №0000691 від 26.04.2023 року, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речового доказу.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

На переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вилучене майно, оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 21.08.2025 року.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що постанова від 21.08.2025 року про визнання майна речовими доказами не містить належного обґрунтування, так як вказана постанова слідчого, а також клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, всупереч твердженням представника власника майна, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, посилання на те, що зазначене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інформацію, яка має значення для встановлення фактів та обставин, що з`ясовуються під час кримінального провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Тобто, слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах клопотання про арешт майна ухвали про дозвіл на проведення обшуку не свідчать про неправильність висновків, викладених слідчим суддею, оскільки вказані посилання апелянта фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не є предметом даного апеляційного розгляду, натомість оцінка законності проведеної такої слідчої (процесуальної) дії, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Посилання представника власника майна на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 168 КПК України, так як орган досудового розслідування мав можливість зняти копії інформації з вилученого мобільного телефону, а не вилучати його, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки, як убачається із клопотання прокурора, у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вилучене майно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, за умови доведеності прокурором наявності беззаперечних підстав для накладення арешту на вилучене майно, порушення органами слідства вимог ст. 168 КПК України не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4