Справа № 199/245/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_3 , який є представником ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000310 за ч. 1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15.01.2026 до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , який є представником ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000310 за ч. 1 ст. 164 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 28 серпня 2025 року дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено Постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 01 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Можливість ознайомлення з Постановою винесеною 28 серпня 2025 року законний представник малолітнього потерпілого, заявниця ОСОБА_4 отримала від дізнавача лише в січні 2026 року. Представником заявниці адвокатом ОСОБА_6 05 січня 2026 року було здійснено ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, включно з Постановою про закриття кримінального провадження №0000310, про що свідчить протокол ознайомлення з матеріалами досудового розслідування який складено у м. Дніпрі 05 січня 2026 року.

Дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0000310 на підставі зробленого висновку про відсутність складу злочину в діях боржника, а саме за відсутності прямого умислу на ухилення сплати аліментів. В мотивувальної частині Постанови дізнавач робить висновок про те, що ухилення від сплати аліментів утворюють цій склад злочину лише у випадку , коли воно є злісним, при цьому додаючи, що «поняття злісності належить до оціночних категорій і має бути визнано в кожному конкретному випадку. Про злісний характер ухилення можуть свідчити тривалість ухилення».

В Постанові також зазначається, що в ході досудового розслідування було допитано законного представника малолітнього потерпілого - громадянку ОСОБА_4 , яка повідомила, що після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_7 аліменти виплачував нестабільно. Виплати стали здійснюватися саме тоді, коли він був офіційно працевлаштований.

Тобто, по-перше, таке «стабільне погашення» заборгованості відбувається у примусовому порядку, тобто без волевиявлення боржника. По- друге, - регулярні щомісячні надходження грошей у сумі 4164,94 грн здійснюються бухгалтерією ТОВ "Дніпро Рем Буд" на виконання Постанови державного виконавця надісланої роботодавцю боржника в ході здійснення виконавчого провадження. Отже сам по собі факт вирахування із заробітної плати боржника певної суми та скерування її в рахунок погашення існуючої заборгованості поза її волею не може підтверджувати відсутність прямого умислу на ухилення.

Проте тривалість ухилення, яка призводить лише до накопичення та збільшення суми боргу як раз і підтверджує бездіяльність винної особи, яка призводить до негативних правових наслідків.

На противагу висновку дізнавача про відсутність прямого умислу та складу злочину в діях боржника захисник зазначив, що судовий наказ на стягнення з ОСОБА_7 аліментів на утримання сина був виданий Ленінським районним судом міста Дніпропетровська ще 20 жовтня 2017 року, проте, станом на 21.05.2025 року сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів, який був зазначений у виданому на ім?я ОСОБА_4 Роз?ясненні (додається), згідно розрахунку за період з 20.10.18 по 31.05.2025 становив 359916,97 гривень (UAH), що сукупно перевищував суму відповідних платежів за три місяці. Тобто, стягнення за результатами якого на утримання дитини почали надходити гроші, як таке почалося лише у 2025 році, після офіційного працевлаштування боржника до ТОВ "Дніпро Рем Буд".

Отже, враховуючи, що виконавче провадження за виконавчим документом було розпочато ще 07.08.2018 року, можливо прийти до висновку, що боржник ОСОБА_7 у вказаному періоді, майже 7 років свідомо приховував джерела своїх доходів з метою ухилення від утримання дитини та сплати щомісячних сум аліментів.

Захисник ОСОБА_3 подав до суду клопотання, якому просив розгляд скарги здійснювати за його відсутності та скасувати постанову слідчого про закриття провадження.

Слідчий суддя, вивчивши та дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.284 ч.1 п.2 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Нормою ч.4 ст.284 КПК України визначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За змістом ст.ст.306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом ст.ст.92, 93, 225, 237 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за загальним правилом покладається на слідчого та прокурора, які здійснюють збирання доказів в тому числі шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, різновидом яких є допит свідка та огляд (місцевості, приміщення, речей).

З матеріалів справи вбачається, що в проваджені СД ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР за №0000310 за ч.1 ст.164 КК України, за заявою ОСОБА_4 за фактом ухилення ОСОБА_7 від сплати аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_7 .

Постановою дізнавача СД ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 28 серпня 2025 року кримінальне провадження №0000310 було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального проступку. Постанова мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, оскілки відсутня суб`єктивна сторона зазначеного кримінального проступку, а саме прямий умисел на ухилення від сплати аліментів.

В той же час, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить відомостей, на підставі оцінки яких фактичних даних дізнавач зробив висновок про відсутність умислу особи на вчинення кримінального проступку.

В матеріалах провадження міститься судовий наказ Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20.10.2017 року, відповідно до якого наказано щомісячно стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі частки заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 56929561 станом на 01.08.2025 заборгованість становить 228659,91.

Разом з тим, державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами від 07.08.2018, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07.08.2018, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07.08.2018, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07.08.2018, про накладення штрафу від 10.06.2025, про арешт коштів від 30.01.2025, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.02.2025. Однак, ОСОБА_7 належних висновків не зробив та вимогу про сплату аліментів та заборгованості ігнорував.

Тому, доводи захисника ОСОБА_3 про те, що дізнавачем передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000310 за ч.1 ст.164 КК України, підтверджуються дослідженими матеріалами дізнання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що висновки дізнавача про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, є передчасним, постанова про закриття кримінального провадження не ґрунтується на законі, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню з метою забезпечення прав неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 318-380 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , який є представником ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000310 за ч. 1 ст. 164 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області від 28.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000310 за ч.1 ст.164 КК України скасувати.

Копію ухвали разом з матеріалами кримінального провадження №0000310 за ч.1 ст.164 КК України направити для продовження досудового розслідування до сектору дізнання ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10