Справа № 347/1424/23
Провадження № 11-кп/4808/441/25
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Косівського районного суду від 08.07.2025 щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, з вищою освітою, на утриманні має малолітню дитину, не працевлаштований, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

з участю :

секретаря с/з - ОСОБА_10 ,

прокурора - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття ОСОБА_6 призначеного покарання ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання 17.01.2023.

В строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення із часу фактичного затримання з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 :

матеріальну шкоду в сумі 11 480 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн.;

моральну шкоду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.;

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Скасовано арешт речових доказів накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.01.2023.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 умисно спричинив тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження), що спричинило смерть потерпілого.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

14.01.2023 року протягом дня ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_12 розпивали спиртне за місцем проживання потерпілого за адресою АДРЕСА_2 , після чого продовжили удвох розпивання спиртних напоїв за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, близько 23:30 год до ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , приєднався ОСОБА_13 , де вони у трьох, продовжили вживати спиртне у кімнаті будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, точної години не встановлено, однак не раніше 23:50 год у кімнаті будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розпочався конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_12 шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс ряд ударів в область голови, грудну клітку та інші ділянки тіла останнього застосовуючи як руки, ноги так і предмети, які знаходились в приміщенні будинку, а саме: дерев`яну биту, металеву кочергу, молоток та саморобний ніж «мачете».

Наносячи удари по тілу ОСОБА_12 , ОСОБА_6 не реагував на прохання свідка ОСОБА_13 зупинитися та наніс останньому кілька ударів битою під час того, як свідок закрив собою потерпілого.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів із переломами 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11-го ребер зліва, та 6, 7, 8, 10, 11-го ребер справа, переломом грудини, уламковим переломом лівої лопатки, забоєм лівої легені та жирової клітковини переднього середостіння, двобічним гемотораксом (в правій плевральній порожнині 30мл крові, лівій 40 мл крові), із саднами та синцями в ділянках грудної клітки, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку важкого ступеня; забійної рани волосистої частини голови (тім`яна ділянка справа та зліва, потилична ділянка); колотих ран в ділянці лівого плеча; різаних ран та подряпина в ділянці гомілки; синців лобної ділянки; правої брови і правої виличної ділянки, лівої брови та носа, верхньої та нижньої повіки лівого ока та лівої виличної ділянки, лівого плечового пояса, лівого плеча, лівого ліктьового суглобу та лівого передпліччя, правого плеча, правого ліктьового суглобу та правого передпліччя із садном, правої сідниці, лівої кисті, правої гомілки, лівого стегна, лівого гомілково- ступеневого суглобу, лівої стопи; садна лобної ділянки голови, правої вушної раковини, правого кульшового суглобу із синцем в його ділянці, садна правої сідниці та правого стегна, лівої клубової ділянки; садна та синця в ділянці лівого передпліччя, забою правої кисті із синцем та травматичним набряком м`яких тканин, крововиливу у лівий скроневий м`яз, що спричинені незадовго (від 30 хвилин до 4-х годин) до моменту настання смерті.

В подальшому ОСОБА_6 , з метою приховування слідів вчиненого злочину, перетягнув ОСОБА_12 з будинку на вулицю, де за допомогою господарської тачки перевіз потерпілого до підсобного приміщення, поклав на диван та накрив килимом.

Всього ОСОБА_6 наніс ОСОБА_12 не менше: 8 ударів в ділянку голови, 13 ударів в ділянку тулуба, 3 ударів в ділянку тазу, 6 ударів в ділянку лівої руки, 2 ударів в ділянку правої руки, 6 ударів в ділянку лівої ноги, 2 ударів в ділянку правої ноги.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

3. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

3.1. Оскаржений вирок є незаконним, невмотивованим та необгрунтованим.

3.2. Показання обвинуваченого не були належним чином перевірені органом досудового розслідування та судом першої інстанції. Суд визнав винуватість ОСОБА_6 на підставі свідчень свідка ОСОБА_13 , які є суперечливими неповними та не відповідають версії обвинувачення. Допит ключового свідка був обмежений для сторони захисту, що є порушенням права на змагальність.

3.3. Суд визнав обвинуваченого винним на підставі лише переліку доказів, які не були предметом безпосереднього дослідження та оцінки судом, а також не врахував грубі порушення КПК України при їх отриманні органом досудового розслідування.

3.4. Огляд місця події та житлового приміщення був проведений з порушенням ст.ст. 233, 237 КПК України, оскільки не було добровільної згоди власника житла або ухвали слідчого судді. Крім того, огляд у житлі прирівнюється до обшуку і мав би проводитись за правилами обшуку, яких не було дотримано.

3.5. Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції підтвердив, що фактично не був присутній при проведенні огляду, його запросили пізніше підписати документи, що ставить під сумнів достовірність протоколу.

3.6. Відеозаписи огляду місця події є неповними, оскільки містять лише оголошення вже складених документів, без фіксації самого процесу огляду. Крім того, згідно з протоколом огляду місця події, його завершено о 16:50, тоді як протокол огляду трупа розпочатий о 16:20.

3.7. Протокол огляду трупа не співпадає з часом завершення вилучення трупа. Через вказану розбіжність в часі, визначення часу настання смерті експертом є неправильним.

3.8. Поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які працюють в Косівському відділенні СМЕ та є заінтересованими особами, не змогли повідомити жодних деталей огляду трупа, що вказує на формальність їхньої участі.

3.9. Безперервний відеозапис, який міг би замінити участь понятих, не проводився.

3.10. Показання свідка ОСОБА_13 є суперечливими та такими, що не відповідають об`єктивним обставинам справи. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що прибув до будинку ОСОБА_6 орієнтовно о 23:50, де перебував також потерпілий ОСОБА_12 на тілі якого, за словами свідка, не було виявлено тілесних ушкоджень. При цьому сам ОСОБА_13 стверджував, що саме після його появи між потерпілим та ОСОБА_6 виник конфлікт у ході якого ОСОБА_6 нібито завдав ОСОБА_12 кілька ударів битою, а згодом коцюбою. Однак, бита під час досудового розслідування не була знайдена, а на коцюбі відсутні сліди крові або відбитки пальців ОСОБА_6 . Крім того, згідно з інформацією, наданою АТ «Прикарпаттяобленерго» електропостачання у будинку ОСОБА_6 було відсутнє о 00:00 год. У звя`зку з цим свідок ОСОБА_13 фізично не міг бачити події, які нібито мали місце в суцільній темряві.

3.11. У ході слідчого експерименту не було здійснено дослідів чи випробувань, які могли б перевірити можливість бачити чи чути події в умовах відсутності світла.

3.12.Висновки судово-медичних експертиз суперечливі, неповні та незрозумілі, а отже, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які покладені у вину обвинуваченого. Зокрема, в одному з висновків зазначено про можливе волочіння тіла, але водночас відсутні сліди волочіння на одязі.

3.13. При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції допущено істотні порушення норм кримінального процесуального закону, що на думку захисника призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого вироку. Зокрема, після оголошення складу суду, головуючий не роз`яснив учасникам провадження їхнє право на відвід.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

4. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

4.1. Оскаржений вирок необхідно скасувати, у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а ОСОБА_6 необхідно виправдати, у зв`язку із недоведеністю його вини за ч. 2 ст. 121 КК України.

4.2. Суд першої інстанції під час розгляду даної справи не виконав вимог ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 359 КПК України.

4.3. Висновки судово-медичних експертиз та відеозаписи огляду місця події не були предметом безпосереднього дослідження у судових засіданнях по даній справі.

4.4. В обгрунтування доведеності вини ОСОБА_6 судом першої інстанції покладені відомості, що містяться у висновках судових експертиз та додатках до протоколів (відеозаписи) огляду місця події від 16.01.2023, що є грубим порушенням вимог ч. 2 ст. 23 КПК України.

4.5. Порушення органом досудового розслідування вимог ч. 2. ст. 223, ч. 10 ст. 236, ч. 2 ст. 237 КПК України під час огляду 16.01.2023 року вказує на недопустимість таких доказів, як протоколи огляду місця події від 16.01.2023 з додатками до них, які суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 КПК України повинен був визнати недопустимими.

4.6. Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 , які зробив суд у своєму вироку не грунтуються на доказах досліджених під час судового розгляду.

4.7. Показання свідка ОСОБА_13 про те, що він приєднався до ОСОБА_12 та ОСОБА_6 о 23:30 год не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом та спростовуються доказами дослідженими безпосередньо у судовому засіданні.

4.8. Висновки суду, що ОСОБА_13 прибув до місця проживання ОСОБА_6 об 23:30 год 14.01.2023 року не відповідають наявним у справі доказам.

4.9. Слідчий експеримент проведений з грубим порушенням вимог КПК України, що дає підстави стверджувати про недопустимість такого доказу. Так, слідчий експеримент проводився в світлу пору доби, що не надало можливості перевірити показання свідка ОСОБА_13 на правдивість, достовірність, стосовно того, що останній міг взагалі щось бачити 15.01.2023 в проміжку часу з 00:05 годин по 01:30-2:00 год за обставин відсутності освітлення в темну пору доби.

4.10. В справі відсутні докази, які б підтверджували,що обвинувачений 14.01.2023 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

4.11. На знаряддях злочину, вказаних судом, не виявлено слідів крові потерпілого або відбитків рук ОСОБА_6 .

4.12. На нігтьових пластинах потерпілого виявлено ДНК більше ніж двох осіб, які не збігаються з ДНК ОСОБА_6 чи ОСОБА_13 , що вказує на можливу боротьбу чи самооборону проти невстановлених осіб.

4.13. Висновок суду про перевезення тіла тачкою спростовується відсутністю ДНК ОСОБА_6 на ручках тачки та відсутністю слідів волочіння на одязі потерпілого (підтверджено експертизами).

4.14. Наведені вище докази спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КПК України, а тому оскаржений вирок підлягає скасуванню.

Просить вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України визнати невинуватим. В задоволенні цивільного позову відмовити в повному обсязі. Провадження у справі закрити. Вирішити долю речових доказів.

5. Доводи апеляційної скарги прокурора.

5.1. Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

5.2. Призначене судом першої інстанції покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину скоєного проти життя людини. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілий ОСОБА_12 помер від отриманих тілесних ушкоджень. Водночас, ОСОБА_6 свою вину не визнав, з потерпілою не примирився, не вибачився, жодну матеріальну та моральну шкоду не відшкодував. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не працює та не навчається.

5.3. Судом безпідставно визнано обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - вперше притягається до кримінальної відповідальності.

5.4. Призначене покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та не забезпечить запобігання вчиненню аналогічних злочинів у майбутньому.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.121 КК України -10 років позбавлення волі.

6. Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 .

6.1. Вважає вирок суду незаконним, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам правопорушення.

6.2. Суд першої інстанції не врахував, що у ОСОБА_6 відсутні пом`якшуючі покарання обставини, передбачені ст. 66 КК України та призначив мінімальне покарання без належного обґрунтування.

6.3. Призначаючи покарання суд не врахував, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно. Стосовно ОСОБА_6 судом розглядалася адміністративна справа про вчинення насильства в сім`ї, тобто обвинувачений схильний до насильницьких дій. Він не має міцних соціальних зв`язків, оскільки розлучений та фактично не утримує неповнолітню дитину. Офіційно не працював до часу затримання та взяття під варту.

6.4. Обвинувачений не відшкодував завдану шкоду, не розкаявся у вчиненому, не вибачився, не сприяв досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

6.5. Суд необгрунтовано зменшив розмір моральної шкоди. Оскільки, після смерті сина потерпіла втратила сенс життя, постійно відчуває сум, хвилювання, емоційну виснаженість, втратила віру в майбутнє. Смерть сина раз та назавжди змінила її життя, адже поховання своєї дитини для батьків є найстрашнішою трагедією. Стан здоров`я потерпілої після цих подій значно погіршився, все це невід`ємно пов`язане з хвилюваннями, котрі вона пережила та переживає й до сьогодні через втрату сина.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.121 КК України -10 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення з ОСОБА_17 моральної шкоди в сумі 1 000 000 (одного мільйона) гривень задовольнити повністю.

В решті вирок суду залишити без змін.

Розгляд апеляційної скарги просить провести без її участі.

7. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

Сторона захисту підтримала доводи своїх апеляційних скарг., заперечила можливість задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої.

Прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги потерпілої, заперечив вимоги апеляційних скарг сторони захисту.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, в апеляційній скарзі клопотала про розгляд в її відсутності.

8. Мотиви апеляційного суду.

8.1. Справа переглянута в межах доводів апеляційних скарг (ст. 404 КПК).

8.2. Рішення суду повинно бути законним, обгрунтованим, вмотивованим (ст. 370 КПК).

Цим вимогам рішення суду не відповідає через істотні порушення приписів КПК.

8.3. Щодо безпосередності дослідження доказів.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо; не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

За наполяганням сторони захисту в апеляційному суді переглянуті технічні записи судових засідань.

В судовому засіданні 20.02.2025 сторона обвинувачення надавала письмові докази та висновки експертиз.

Сторона захисту неодноразово наполягала на безпосередньому дослідженні протоколів огляду місця події, трупа, висновків експертиз, перегляді відеододатків.

На ці клопотання були відповіді, що після засідання захисники матимуть можливість із ними ознайомитись. Окрім того було зауважено, що захист має копії всіх матеріалів.

Сторона обвинувачення на таке не звернула уваги.

Із цих записів слідує, що в суді безпосередньо не були досліджені такі процесуальні джерела доказів:

протоколи огляду місця події від 16.01.2023 та відеозаписи проведення огляду місця події;

протокол огляду трупа від 16.01.2023;

висновки судових експертиз: № 2, 44, № СЕ-19/109-23/2006-БД, № 127, № 124, № 126, № СЕ-19/109-23/2199-Д, № СЕ-19/109-23/3200-Д, № СЕ-19/109-23/1194-БД.

Апеляційний суд констатує, що безпосереднього дослідження письмових доказів, в яких зафіксовані всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК, - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), в судовому засіданні з дотриманням порядку, передбаченому нормами ст. 357, 358 КПК, не відбулося.

Наявність у захисту копій джерел доказової інформації не знімає з суду обов`язку безпосередньо і особисто дослідити першоджерела доказів із дотриманням змагальної форми судового розгляду.

Але суд без указаного дослідження тим не менше ретельно описав їх зміст, надав оцінку і поклав в основу обвинувального вироку.

На переконання суду апеляційної інстанції безпосередність дослідження доказів у судовому засіданні означає вид групової діяльності, коли суд та сторони провадження особисто й одночасно спостерігають процес публічного розкриття доказових якостей досліджуваного об`єкта (показання, речі, документи тощо), у межах рівних можливостей змагальної процедури мають змогу піддати їх критичному аналізу та висловити свої зауваження й оцінки.

Невиконання засади безпосередності потягло за собою порушення принципу змагальності, оскільки жодна із сторін не мала змоги як сприйняти доказову інформацію нарівні з іншими учасниками, так і надати свою оцінку доказовим якостям цих даних (належність, достовірність, допустимість - ст. 84 - 86 КПК).

Окрім того, під час судового засідання було обмежене право обвинуваченого на перехресний допит свідка ОСОБА_13 - обвинувачений ще мав питання до свідка, але таких можливостей суд йому не надав. Перехресний допит не було завершено.

Це істотні порушення КПК, які потягли за собою неповне дослідження необхідних обставин, порушення права на захист і справедливий суд та унеможливили прийняття судом законного обгрунтованого та вмотивованого рішення.

Указані порушення неможливо усунути в апеляційному суді з урахуванням специфіки процесуальної форми апеляційного перегляду, оскільки докази спочатку повинні бути безпосередньо досліджені судом першої інстанції і після цього у разі процесуальної потреби можуть бути предметом дослідження та оцінки апеляційного суду. Апеляційний суд в такому випадку не може підмінити собою суд першої інстанції.

За цих обставин оскаржений сторонами вирок належить скасувати на підставі ст. 409, 412 КПК, частково задовольнивши апеляційні скарги сторони захисту, прокурора, потерпілої, та відповідно до приписів ст. 415 КПК призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Раніше обраний запобіжний захід обвинуваченому - тримання під вартою - колегія суддів вважає необхідним продовжити на строк 60 днів до 22.12.2025 включно.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників, прокурора та потерпілої задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду від 08.07.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 - тримання під вартою - продовжити до 22.12.2025 включно.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5