Справа № 147/384/25
Провадження № 1-кп/147/122/25
ВИРОК

іменем України

27 листопада 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
із участю секретаря ОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2025 за №0000029

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, працюючого слюсарем ДПДГ «Олександрівське», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», придатним за станом здоров`я для проходження військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №96/1118 від 15.08.2024, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 підлягає призову на військову службу за мобілізацією.

20.05.2024 о 23 год. 00 хв. в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 було запропоновано отримати повістку на відправку №11638/16251 з вимогою з`явитися на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки 22.05.2024 о 15 го. 00 хв. Проте військовозобов`язаний ОСОБА_4 відмовився від отримання такої, після чого йому зміст повістки було зачитано вголос та роз`яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти ТЦК та СП у строки зазначені в отриманих ними повістках.

Діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, ОСОБА_4 22.05.2024 умисно не з`явився о 15.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, хоч перед цим вину не визнавав. Повідомив, що не отримував повістку та не з`явився за викликом до ТЦК для відправки на військову службу через стан здоров`я, оскільки служити не зможе. До цього часу неодноразово з`являвся за викликом до ТЦК, був обмежено придатним та мав відстрочку від мобілізації в зв`язку з тим, що у нього на утриманні перебувала дитина дружини, яка є інвалідом І групи. В 2024 році проходив ВЛК у селищній лікарні с-ща Тростянець два рази протягом місяця, за результатами якого спершу був визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, оскільки хворіє на епілепсію та має проблеми із поперековим відділом хребта. Однак у зв`язку зі змінами в законодавстві змушений був проходити ВЛК повторно та був визнаний придатним до військової служби. При проходженні ВЛК повідомляв лікарям про наявність в нього захворювань та розраховував, що його направлять на додаткові обстеження, оскільки будь-яких медичних документів при собі не мав. Однак його повідомлення не були взяті до уваги. Пізніше вказав, що документи, які підтверджують проходження лікування обвинуваченого на початку 2024 року, були надані ВЛК. Висновок ВЛК не оскаржував. Після цього в травні 2024 за викликом він прибув у РЦК та СП, де йому повідомили про відмову у наданні відстрочки від мобілізації та запропонували отримати бойову повістку і з`явитися до РЦК та СП через декілька днів. Від отримання цієї повістки він відмовився. Зміст повістки було йому зачитано вголос, при цьому були присутні троє працівників ТЦК та велася відеозйомка на телефон. Працівники ТЦК повідомили його, що якщо він передумає, то щоб із речами прийшов у озвучений час і місце. Будь-яких об`єктивних перешкод з`явитися до ТЦК для відправки у визначений РЦК та СП час і місце у обвинуваченого не було, однак він боїться, що не зможе нести військову службу. З моменту проходження ВЛК до поточної дати жодні обстеження здоров`я не здійснював, хоч і проходив лікування хребта. Повідомив, що все ж таки провину визнає, розкаюється, однак за станом здоров`я не може йти воювати, оскільки при будь-якому фізичному навантаженні відчуває різкий біль в спині, швидко не може піднятися, піднімати важкі предмети, в будь-який момент в нього може бути епілептичний напад і він втрачає свідомість.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 зазначила, що обвинувачений визнає свою провину, однак за станом свого здоров`я не може виконувати обов`язки військової служби, саме тому і відмовився від отримання повістки та не з`явився за викликом до ТЦК, із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого погоджується, просила призначити її підзахисному покарання із застосуванням статті 75 КК України, оскільки останній визнає вину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, оскільки має сім`ю, працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно з положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно підтверджується показами свідків.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні 13.02.2025 свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що на даний час перебуває на посаді начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 . В коло його обов`язків входить спілкування з військовозобов`язаним, які за станом здоров`я придатні до військової служби та не мають права на відстрочку, для подальшого включення їх до команд на відправку та у разі їх нез`явлення формування актів неприбуття, передачі їх до юридичного відділу для відповідного реагування. Також повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 працював, коли той з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній перебуває там на військовому обліку і за рішенням військово лікарської комісії визнаний придатним для військової служби в певних підрозділах з наступним призначенням на так звані тилові посади. На момент вручення повісток ОСОБА_4 свідок перебував на посаді старшого офіцера мобілізаційного відділення та зазначив, що ОСОБА_4 , після того, як він відмовився від отримання повістки було оголошено зміст повістки на відправку в команду де були наявні вакантні посади, враховуючи стан його здоров`я, Однак ОСОБА_4 на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки адресою: с-ще АДРЕСА_3 , 22.05.2024 не прибув, тому до кінця дня був складений акт фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці на відправку від 20 травня 2024 року та направлений до юридичного відділу для відповідного реагування. Інформацією про те, чи повідомляв обвинувачений ТЦК та СП про причини своєї неявки, свідок не володіє.

Допитана в судовому засіданні 25.11.2025 свідок ОСОБА_7 , яке є дружиною обвинуваченого, пояснила, що її чоловік був обмежено придатним, а також мав відстрочку від мобілізації, оскільки на його утриманні перебуває також її старший син, який має інвалідність І групи. Однак біологічний батько сина сплачує аліменти, а тому сам скористався цією обставиною, хоч сина бачив ще як йому було два роки. За аліменти утримувати дитину з інвалідністю неможливо, тому тягар його фінансового забезпечення ліг на чоловіка, який також і брав та бере участь в його вихованні. Їх сім`я є ВПО, коли переїхали проживати з м. Харкова до с. Демківка, то чоловік образу зареєструвався в ТЦК. До 2024 року за викликом неодноразово являвся до ТЦК. Однак після проходження ВЛК в 2024 році в зв`язку із змінами законодавства, був визнаний придатним до військової служби. Прибувши за викликом до ТЦК в травні 2025 обвинувачений отримав відмову у наданні відстрочки від мобілізації та йому було запропоновано отримати повістку, відповідно до якої він мав прибути до ТЦК через декілька днів для проходження військової служби. Однак він відмовився від її отримання та на виклик ТЦК не з`явився, оскільки боїться за життя та не може проходити військову службу за станом здоров`я. Повідомила, що чоловіка не засуджує, оскільки в її родині вже багато осіб, які проходили військову службу, загинули. Чоловік хворий на епілепсію, має захворювання хребта, він час від часу мусить проходити лікування, рішення ВЛК не оскаржували.

Вина ОСОБА_4 також доведена дослідженими у судовому засіданні такими письмовими доказами.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо реєстрації кримінального провадження №0000029 від 03.02.2025, з якого вбачається короткий виклад обставин щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України ОСОБА_4 ( а.с.126).

Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 29.01.2025, відповідно до якого 22.05.2025 було виявлено факт ухилення від призову на військову службу по мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_4 (а.с.127).

Копією військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , з якого вбачається, що він дійсно прийнятий на військовий облік, присвоєно звання солдат та визнаний придатним до військової служби у тилових підрозділах (а.с.130-131);

Попередженням ОСОБА_4 від 04.09.2024 року про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України, з власноручним підписом обвинуваченого (а.с.132).

Анкетою військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , яка містить відомості про військовозобов`язаного ОСОБА_4 (а.с. 133)

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.02.2025 (а.с.134-135), якою надано дозвіл на вилучення документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. а саме: оригінал облікової картки до військового квитка або особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал повістки на ім`я ОСОБА_4 про виклик для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення в складі команди до військової частини; оригіналу довідки військово-лікарської комісії та медичної документації з РТЦК та СП, на підставі яких проведено огляд військовозобов`язаного ОСОБА_4 та визнано його придатним до військової служби; документів щодо можливого оскарження рішення ВЛК та, за наявності, проходження контрольного медичного огляду на базі військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця; оригіналу акту фіксування відкритої відмови військовозобов`язаного ОСОБА_4 від отримання повістки на відправку; оригінали актів фіксування неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_4 по повістці на відправку; копію наказу про затвердження складу військово-лікарської комісії, копію наказу про призначення голови військово-лікарської комісії та його посадові функціональні обов`язки; копію витягу з наказу «Про призов та відправку військовозобов`язаних під час проведення мобілізації», згідно якого ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією; копію затвердженого поіменного списку військовозобов`язаних, серед яких наявний ОСОБА_4 , які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі команди військової частини; копію розпорядження районної адміністрації про утворення постійно діючої військово-лікарської комісії, копії наказів начальника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про продовження строку проведення загальної мобілізації; відеозапис фіксування відкритої відмови військовозобов`язаного ОСОБА_4 від отримання повістки про виклик для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення в складі команди до військової частини.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20 лютого 2025 (а.с.136,137), року з відповідно до якого отримано документи, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: оригінал облікової картки до військового квитка або особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оригінал повістки на ім`я ОСОБА_4 про виклик для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення в складі команди до військової частини; оригіналу довідки військово-лікарської комісії та медичної документації з РТЦК та СП, на підставі яких проведено огляд військовозобов`язаного ОСОБА_4 та визнано його придатним до військової служби; документів щодо можливого оскарження рішення ВЛК та, за наявності, проходження контрольного медичного огляду на базі військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця; оригіналу акту фіксування відкритої відмови військовозобов`язаного ОСОБА_4 від отримання повістки на відправку; оригінали актів фіксування неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_4 по повістці на відправку; копію наказу про затвердження складу військово-лікарської комісії, копію наказу про призначення голови військово-лікарської комісії та його посадові функціональні обов`язки; копію витягу з наказу «Про призов та відправку військовозобов`язаних під час проведення мобілізації», згідно якого ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією; копію затвердженого поіменного списку військовозобов`язаних, серед яких наявний ОСОБА_4 , які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі команди військової частини; копію розпорядження районної адміністрації про утворення постійно діючої військово-лікарської комісії, копії наказів начальника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про продовження строку проведення загальної мобілізації; відеозапис фіксування відкритої відмови військовозобов`язаного ОСОБА_4 від отримання повістки про виклик для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення в складі команди до військової частини.

Обліковою карткою до військового квитка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.138)

Довідкою № 96/1118 про проведення медичного огляду військово-лікарської комісії 15 травня 2024 року солдата запасу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах(установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, яка підписана головою ВЛК ОСОБА_8 та секретарем ВЛК ОСОБА_9 (а.с.140)

Повісткою на ім`я ОСОБА_4 про виклик для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення в складі команди до військової частини про вимогу з`явитися о15:00 годині 22.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення в складі команди НОМЕР_3 (а.с.139), без підтвердження про її отримання обвинуваченим.

Актом фіксування відкритої відмови військовозобов`язаного від отримання повістки на відправку від 20.05.2025 про відмову ОСОБА_4 отримувати повістку, якою він викликався на 15:00 годину 22.05.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшої відправки для проходження служби за мобілізацією. Від отримання повістки відмовився, документальних причин відмови не надав. (а.с.146);

Актами фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці від 22.05.2024 та від 23.05.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_4 пройшовши обстеження та медичний огляд 15.05.2025 на підставі рішення військово-лікарської комісії був визнаний придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, 20.05.2024 від отримання повістки відкрито відмовився документальних причин відмови не надав, по повістці о15:00 год 22.05.2025 на збірний пункт не з`явився, як і не з`явився на відправку о 05:00 год. 23.05.2025 (а.с.147-148)

Витягом з наказу начальника «Про призов та відправку військовозобов`язаних під час проведення мобілізації», згідно якого ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_3 (а.с. 149).

Поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані і направленні ІНФОРМАЦІЯ_2 у складі команди військової частини НОМЕР_3 від 22.05.2024 №4785, з якого вбачається, що в даному списку під номером "6" зазначений ОСОБА_4 (а.с.150)

Протоколом огляду від 20.02.2025 року, відповідно до якого проведено огляд диску DVD-R, отриманого в ході тимчасового доступу до речей і документів, з відеофайлом з назвою «VID_20240520_230024» з камер відеоспостереження приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому зафіксовано двох осіб в приміщенні, з правої сторони знаходиться ОСОБА_4 , а ліворуч від нього військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . На годиннику зафіксовано час 23 год. 00 хв. 20.05.2025. ОСОБА_6 зачитав ОСОБА_4 інформацію про те, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов обстеження та медичний огляд. Рішенням ВЛК був визнаний придатним до військової служби про що зафіксовано в довідці військово-лікарської комісії №96/1118 від 15.05.2024, про наявність підстав, що надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не заявляв, тому підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Військовозобов`язаний ОСОБА_4 був відібраний та включений в команду НОМЕР_3 тому йому було виписано повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , о 15 год. 00 хв. 22.05.2024, проте військовозобов`язаний ОСОБА_4 відкрито відмовився від її отримання. Після чого військовослужбовцем ОСОБА_6 складено акт про відмову військовозобов`язаного від отримання повістки та ознайомлено останнього з ним. Документально підтверджуючих причин відмови від отримання повістки ОСОБА_4 не вказав. В подальшому військовозобов`язаному ОСОБА_4 було зачитано вголос зміст повістки та роз`яснено, що відповідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках керівників ТЦК та СП. Відмова від отримання повістки на відправку військовозобов`язаним кваліфікується як свідоме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації та небажанням виконувати свій конституційний обов`язок, що відповідно до ст. 336 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років. До протоколу додано диск для лазерних систем зчитування CD-R, на якому міститься зазначений файл та фототаблиця (а.с.164-166).

Крім того в судовому засіданні було досліджено відеозапис з камер відеоспостереження приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому зафіксовано, як 23 год. 00 хв. 20.05.2025. ОСОБА_6 зачитав ОСОБА_4 інформацію про те, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов обстеження та медичний огляд. Рішенням ВЛК був визнаний придатним до військової служби про що зафіксовано в довідці військово-лікарської комісії №96/1118 від 15.05.2024, про наявність підстав. що надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не заявляв, тому підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Крім того повідомив, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 був відібраний та включений в команду НОМЕР_3 тому йому було виписано повісту про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , о 15 год. 00 хв. 22.05.2024, на що ОСОБА_4 відкрито відмовився від її отримання. Після чого військовослужбовцем ОСОБА_6 складено акт про відмову військовозобов`язаного від отримання повістки та ознайомлено останнього з ним та зачитано вголос зміст повістки та роз`яснено, що відповідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках керівників ТЦК та СП та наслідки відмови від отримання повістки (а.с.166).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 впізнав особу зображену на фотознімку №3, на якому зображений ОСОБА_4 (а.с. 167-169).

Крім того, в судовому засіданні оглянуто копію медичних документів ОСОБА_4 при проходженні медичної комісії в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, копію картки обстеження та медичного огляду визначення придатності до військової служби від 15.05.2024 (а.с.141-142), висновок лікаря невропатолога (а.с.143), виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2825 КНП «ВОКПЛЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» (а.с.144-145), копію наказу про затвердження складу військово-лікарської комісії, копію наказу «Про створення позаштатних військово-лікарських комісій Гайсинського району у 2024 році» від 20.12.2023 №98 (а.с.151-154), витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.12.2023 №850 «Про персональний склад та порядок роботи позаштатної діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 та підпорядкованих відділів на 2024» (а.с.155-161) та функціональні обов`язки лікаря, який організовує роботу медичної комісії (а.с.162).

Також судом були досліджені письмові докази, відповідно до яких обвинувачений в період з 20.05.2024 по 18.02.2025 за медичною допомогою в лікувально-профілактичні заклади м. Вінниці та Вінницької області не звертався (а.с.175), в КНП «Тростянецький ЦПМСД» з 20.05.2024 по 10.02.2025 (а.с.179) та в КНП «Тростянецька лікарня» з 20.05.2024 по 06.02.2025 (а.с.180) за медичною допомогою не звертався, на обліку в сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» не перебуває (а.с.183), за оперативною інформацією закладів професійної, вищої та фахової передвищої освіти обвинувачений в запитуваний період не навчався (а.с.176).

Крім того, судом досліджувалися докази сторони захисту. Зокрема, відповідно до консультаційного висновку невролога від 21.05.2025 (а.с.194) та результатів МРТ від 21.05.2025 (а.с.195), консультаційного висновку спеціаліста від 16.05.2025 (а.с.198), виписки із медичної картки амбулаторного хворого №785 від 30.05.2025 (а.с.200), обвинувачений має дегенеративні зміни хребта, які супроводжуються болем, та потребує відповідно лікування, яке проходи в тому числі в лікарні з 23.05.2025 по 30.05.2025; відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого №2825 від 23.02.2024 (а.с.196-197), обвинувачений в період з 16.02.2024 по 23.02.2024 після епілептичного приступу перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» з діагнозом епілептична хвороба та інші.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Суд сприймає надані сторонами докази як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст. 91 КПК України.

На думку суду, у сукупності перелічені вище докази безумовно підтверджують подію і склад вказаного вище кримінального правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_4 . Дані докази суд вважає такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належними та допустимими та такими, що не містять розбіжностей чи суперечностей.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано доведена повністю.

Виходячи із вимог ст. 337 КПК України, зокрема з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтями Кримінального кодексу України в суду відсутні.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України№7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень викладених Постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.11.2023 (справа №641/1067/23) щодо засудження особи за ст.336 КК України зазначено, що ст. ст. 50, 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. З урахуванням вищенаведеної мети покарання, звільнення від відбування покарання з іспитовим строком не може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в умовах воєнного стану є не припустимим.

Водночас Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Також у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого.

Так, у відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ст. 336 КК, скоєне обвинуваченим є нетяжкими кримінальним правопорушенням.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд також враховує вік обвинуваченого, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше несудимий (а.с.170), на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває та за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався (а.с.181-182), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.173) та бере участь в утриманні та вихованні дитини дружини від першого шлюбу, яка є інвалідом І групи (а.с.193), має міцні соціальні зв`язки. За станом здоров`я обвинувачений потребує періодичного лікування, тому відмовився від отримання повістки та не з`явився за викликом до ТЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого (а.с. 36-39).

З досудової доповіді складеної Гайсинським районним сектором №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 21.08.2025 слідує, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого з позитивної сторони за місцем його проживання , його спосіб життя, середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації пропонує прийняти до відома досудову доповідь щодо ОСОБА_4 під час винесення рішення про міру кримінальної відповідальності у межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

На думку органу пробації, застосування заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних правопорушень повторно, можливо здійснювати без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, шляхом застосування до обвинуваченого крім обов`язку передбаченого ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації, покласти на правопорушника додаткові обов`язки передбачені ч. 3 ст. 76, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора, який просить призначити обвинуваченому покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, суд приходить до висновку, що покарання, достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, слід призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, визначеного в межах санкції зазначеної статті.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання, передбачене санкцією ст.336КК України із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, потерпілі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 65-67 КК України, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1