Справа № 487/4893/25
Провадження № 1-кс/487/4865/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000953 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_6 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000953 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. 13.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.10.2025 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 року скасовано та постановлено нову, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 року та визначено розмір застави. Закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні у встановлений законом 2-х місячний термін, строк якого закінчується 13.11.2025, не представляється можливим, оскільки встановлені додаткові обставини вчинення правопорушення. Ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, прокурор просив продовжити стосовно підозрюваного строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні підтримав надані ним письмові заперечення. Додатково зазначив, що ризики, зазначені у клопотанні, не підтверджені, у сторони обвинувачення відсутні докази на підтвердження вини підозрюваного, а повідомлення про підозру є необґрунтованим. Також, вказав на те, що документи, на які посилається сторона оьбвинувачення, не містять тієї інформації, на яку посилається сторона обвинувачення. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Підозрюваний у судовому засіданні провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав. Підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 07.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000953 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням група осіб, обрала спосіб заробітку у вигляді скоєння шахрайських дій відносно громадян України, у тому числі мешканців міста Миколаєва. З цією метою, діючи відповідно до попередньої змови та вигаданої легенди, залучили інших невстановлених осіб, які представлялися співробітниками Служби безпеки України та вводили громадян в оману, повідомляючи неправдиву інформацію про те, що останні нібито придбали медичні препарати, виготовлені на території Російської Федерації, чим «підтримали країну-агресора», у зв?язку з чим підлягають до кримінальної відповідальності за державну зраду.

Водночас потерпілим пропонувалося уникнути такої «відповідальності» за умови термінового перерахування грошових коштів на заздалегідь визначені рахунки підприємств, підконтрольних учасникам злочинної групи.

Потерпілі, будучи введеними в оману, вважаючи дії «співробітників СБУ» законними, мали здійснювати перекази значних сум грошових коштів на підконтрольні вказаній групі осіб банківські рахунки, належних як фізичним так і юридичним особам.

Так, ОСОБА_5 , якому визначено роль особи, на яку покладено обов?язки акумулювання та розподілення грошових коштів, якими незаконно заволоділи невстановлені особи шляхом здійснення шахрайських дій, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.06.2025, вступив у попередню злочинну змову з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману.

Виконуючи відведену йому роль пособника у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , володіючи фінансовим номером та маючи доступ до банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_1 , відкритому у АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », сприяв невстановленим під час досудового розслідування особам у вчинені шахрайських дій, шляхом отримання грошових коштів від потерпілих, та подальшим їх перерахуванням та розподіленням на заздалегідь визначені банківські рахунки.

Так, 16.06.2025 о 13:12 потерпіла ОСОБА_7 отримала дзвінок у месенджері «Viber» з номера НОМЕР_2 , від невстановленої особи, яка представилась співробітником СБУ - « ОСОБА_8 » та для переконання потерпілої у правдивості свої слів та наявності повноважень, переслав фотографію «службового посвідчення співробітника СБУ».

Під час спілкування з потерпілою, вказана особа переконала останню, що вона нібито купує ліки російського виробництва і буде притягнута до кримінальної відповідальності за державну зраду.

У подальшому невстановлена особа, яка представилась як ОСОБА_9 , запропонував потерпілій ОСОБА_7 конфіденційне співробітництво зі ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак зазначив про наявність у останньої двох квартир, що суперечить посадовим інструкціям та необхідно здійснити «переоформлення» нерухомого майна.

Також вказана невстановлена особа, вказала, що для оформлення документів щодо нерухомого майна потерпілій ОСОБА_7 необхідно перерахувати кошти у сумі 500 000 грн. на надані ним банківські рахунки.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною в оману, вважаючи доводи невстановленої особи, яка представилась співробітником ІНФОРМАЦІЯ_6 , законними та обґрунтованими, погодилась перерахувати вказану суму грошових коштів.

Так, 17.06.2025 о 15.37 години, потерпіла ОСОБА_7 відділення за вказівками невстановленої під час досудового розслідування особи « ОСОБА_10 », перебуваючи у відділенні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у сумі 23 000 грн ( із врахуванням комісії 23 230 грн.) на наданий вказаною невстановленою особою банківський розрахунковий рахунок НОМЕР_3 (банк АТ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », отримувач - ОСОБА_11 ).

Далі, 24.06.2025 за вказівками невстановленої особи, яка представилася як « ОСОБА_8 », потерпіла ОСОБА_7 у різних відділеннях АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на території міста Миколаєва, використовуючи надані вказаною невстановленою особою « ОСОБА_8 ». банківські рахунки, здійснила перекази грошових коштів, а саме: 275 000 грн (із врахуванням комісії 276 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_4 , користувачем якого є юридична особа ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 »; 200 000 грн (із врахуванням комісії 201 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена під час досудового розслідування особа, використовуючи мобільний номер НОМЕР_5 , 26.06.2025 здійснила телефонний дзвінок потерпілій ОСОБА_7 за допомогою месенджера «Viber» та, представившись співробітником Служби безпеки України « ОСОБА_12 », повідомила, що особа яка спілкувалась із нею раніше « ОСОБА_8 » відсторонений від посади, та для повернення раніше перерахованих нею 500 000 грн необхідно ще раз перерахувати кошти на нові банківські рахунки у тій саме сумі.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи введеною в оману, погодилась здійснити вказані перекази та використовуючи надані « ОСОБА_12 » банківські рахунками, знаходячись у різних відділеннях АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » у місті Миколаєві здійснила наступні грошові перекази: 30.06.2025 переказала грошові кошти у сумі 300 000 грн (із врахуванням комісії 301 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_5 ; 01.07.2025 переказала грошові кошти у сумі 200 000 грн. (із врахуванням комісії 201 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена під час досудового розслідування особа, яка представилась як « ОСОБА_12 », 02.07.2025 під час чергової телефонної розмови повідомила потерпілій ОСОБА_7 про необхідність сплати податків та військового збору у сумі 230 000 грн за переказані нею грошові кошти, при цьому вказуючи на необхідність здійснення переказів певних сум грошових коштів на надані ним банківські рахунки Потерпіла ОСОБА_7 будучи введеною в оману, 02.07.2025 за вказівками « ОСОБА_12 » здійснила перекази грошових коштів на наступні банківські рахунки: 75000 гривень (з врахуванням комісії 75750 гривень) на рахунок НОМЕР_6 (банк ПуАТ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », отримувач ОСОБА_13 ); 75000 гривень (з врахуванням комісії 75750 гривень) на рахунок НОМЕР_7 (банк ПуАТ « ІНФОРМАЦІЯ_11 »», отримувач ОСОБА_14 ); 75000 гривень (з врахуванням комісіі 75750 гривень) на рахунок НОМЕР_8 (банк ПуАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 »», отримувач ОСОБА_15 ).

Загалом, діями невстановлених осіб, за посібництва ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 було спричинено матеріальний збиток (з урахування сплаченої нею банківської комісії) на загальну суму 1 231 480 гривень.

Тобто, у межах злочинної схеми, організованої групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, та ОСОБА_5 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було використано як юридичну платформу для акумулювання та подальшого виведення коштів, отриманих від потерпілої ОСОБА_7

ОСОБА_5 вказані грошові кошти, після їх зарахування, перераховував на карткові рахунки фізичних осіб та підконтрольних суб?єктів або оформлювалися як оплата за фіктивними договорами, що забезпечувало їх подальший розподіл між учасниками злочинної діяльності та приховування їх незаконного походження.

12.09.2025 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 за погодженням з заступником керівника окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_16 , 13.09.2025 року повідомлено ОСОБА_5 про підозру, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

13.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_13 щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 (включно) та визначено розмір застави - 51476000 гривень.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.10.2025 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 року скасовано та постановлено нову, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 року та визначено розмір застави - 2 997 720 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 від 07.07.2025 року яка повідомила про факт заволодіння грошовими коштами шляхом шахрайства, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.07.2025 року, яка детально виклала обставини правопорушення, вказавши на коло осіб, з якими вона контактувала, та підтвердила факт перерахування грошових коштів на банківські рахунки, пов`язані з підозрюваним; протоколом огляду предмету, мобільного телефону марки Samsung Galaxy A06 від 07.07.2025 року, у результаті якого вилучено електронне листування та банківські реквізити, що свідчать про координацію дій між ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами; рапортом на доручення наданого в порядку ст. 40 КПК України, до ВПК в Миколаївській області ДКП НПУ від 16.07.2025 року, який підтверджує обґрунтованість підозри та вказують на ймовірну участь інших осіб у вчиненні злочину; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.08.2025 року, в ходя якого вилучено копії платіжних доручень, банківських виписок, що вказують на систематичне перерахування коштів; описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ від 22.08.2025; випискою з банку АТ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » відносно карткового рахунку НОМЕР_1 за період часу з 15.06.2025 по 15.07.2025 року, згідно з якою встановлено рух грошових коштів у великих розмірах на рахунках, відкритих на підставних осіб; рапортом на доручення наданого в порядку ст. 40 КПК України, до УКР ГУНП в Миколаївській області від 08.09.2025 року, який підтверджує обґрунтованість підозри та вказують на ймовірну участь інших осіб у вчиненні злочину; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 12.09.2025 року, в ході обшуку вилучено комп`ютерну техніку, мобільні телефони, банківські картки, чорнові записи, флеш-накопичувачі, сім-картки які містять інформацію про фінансові операції та схеми обготівкування коштів; описом речей і документів, які були вилучені в ході проведення обшуку від 12.09.2025 року.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виправдовують тримання особи під вартою.

Злочин за ч. 5 ст. 190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також прокурором у судовому засіданні доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілу, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки зважаючи на кількість епізодів злочинної діяльності, обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який є умисним корисливим злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, з урахуванням даних про особу підозрюваного, суд вважає, що останній може продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове слідство до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо, оскільки необхідно: отримати ухвали суду про надання дозволу на проведення тимчасових доступів; провести тимчасові доступи в ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_15 », АТ « ІНФОРМАЦІЯ_16 », ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_17 », АТ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » та інших банківських установах, нотаріальній палаті відносно нотаріальних справ, ІНФОРМАЦІЯ_18 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; отримати зібрані матеріали на постанови про проведення слідчих дій на іншій території від Голосіївського УП ГУНП в місті Києві та Шевченківського УП ГУНП в місті Києві, Фастівського РУП ГУНП в Київській області; провести обшуки в інших осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення; з урахуванням зібраних доказів, вирішити питання про зміну повідомлення про підозру ОСОБА_5 ; скласти протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування, реєстр матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

05.11.2025 керівником ІНФОРМАЦІЯ_20 ОСОБА_17 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1; на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 одружений, має дітей віком 1 рік та 12 років, має професійно-технічну освіту. Підозрюваний має постійне місце проживання, за яким проживає з дружиною та дітьми, офіційне джерело доходу - є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: надання юридичних послуг. Раніше ОСОБА_5 не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Як зазначалось раніше, на стадії досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, після внесення якої ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 1700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 5 147 600 гривень 00 копійок.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.10.2025 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 року скасовано та постановлено нову, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 року та визначено розмір застави - 2 997 720 гривень.

Відповідно до ч. 7 ст. 183 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотань про зміну розміру застави до суду не надходило.

Отже, заставу у розмірі 990 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 2 997 720 гривень 00 копійок, визначену в ухвалі судді Миколаївського апеляційного суду від 23.10.2025 року, підозрюваний ОСОБА_5 має право внести у будь-який момент.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити застосування до підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 14.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1