Справа № 461/518/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/279/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року,

з участю: ОСОБА_6 ,

встановила:

даною ухвалою у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.

Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд неправильно застосував норми ст.214 та ст.303 КПК України та безпідставно відмовив з формальних підстав, які КПК не передбачає.

20.01.2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що слідчий суддя не перевіряв по суті факт бездіяльності прокурора, а зосередився на формальних зауваженнях до змісту скарги, зокрема на відсутності, на думку суду, достатнього викладення обставин та мотивів.

Зауважує, що предметом скарги в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України є виключно факт невнесення відомостей до ЄРДР, а не оцінка повноти чи стилю викладення скарги.

Звертає увагу на те, що у мотивувальній частині ухвали суд фактично поставив заявнику у вину те, що скарга не містить детального викладення обставин кримінального правопорушення, однак заява про кримінальне правопорушення з повним описом подій була додана до скарги та знаходилась у розпорядженні суду.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних причин.

Згідно з ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до Галицького районного суду міста Львова із скаргою наступного змісту:

«Скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання

Скарга на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою №60587-25 від 15.12.2025 р.»

Водночас, жодних інших доводів, мотивів, обґрунтування дана скарга не містить, як відсутня у ній прохальна частина.

Слідчий суддя обґрунтовано в ухвалі зазначив, що чинний КПК України не визначає конкретних вимог до скарги поданої слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України. Відтак, слідчий суддя вирішуючи питання про можливість початку провадження за даною скаргою, виходив з наведеного та не вважав за доцільне розглядати питання про повернення скарги та відмову у відкритті провадження, з огляду на відсутність у скарзі як доводів та мотивів, так і самої прохальної частини. Тобто слідчим суддею були вжиті заходи для уникнення надмірного формалізму та дотримання положень закріплених у ч. 1 ст. 21 КПК України, згідно яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно ч. ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Водночас, положення чинного процесуального законодавства не зобов`язують слідчого суддю з власної ініціативи відшукувати доводи та мотиви обґрунтування скарги поданої в порядку ст. 303 КПК України, а також формулювати її вимоги, зокрема прохальну частину.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що подана скарга не містить жодних доводів, мотивів та обґрунтування. Більше того, дана скарга не містить прохальної частини, тобто скаржник не зазначає способу захисту своїх прав за яким він звернувся до слідчого судді. Отже, фактично скаржник перекладає на слідчого суддю повноваження та обов`язок щодо здійснення обґрунтування відповідної скарги та формулювання способу захисту відповідного права самостійно, що суперечить засадам змагальності та неупередженості (справедливості) складу суду у кримінальному провадженні.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи матеріали скарги, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки слідчого судді з приводу скарги ОСОБА_6 є обґрунтованими належним чином та суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про те, що ухвала слідчого судді, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а висновки, викладені у ній відповідають матеріалам справи, і не вбачається жодних законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

За наведених обставин, ухвалу слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 16 січня 2026 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді