Єдиний унікальний номер: 378/665/24
Провадження № 1-кп/378/3/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорві ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

законного представника малолітнього

потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

їх представника ОСОБА_12 ,

представника цивільного

відповідача АТ «Страхова компанія

«ББС ІНШУРАНС» ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селище Ставище кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ставище, Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за слідуючих обставин.

ОСОБА_6 07.07.2024, приблизно о 17 годині 9 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки HYNDAI Н100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням с. Василиха - с. Гостра Могила в напрямку с. Василиха в порушення дорожнього знаку 2.1 ПДР України «дати дорогу» на нерегульованому перехресті з автодорогою сполученням смт. Володарка - смт. Ставище, що в межах Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3 (6) Правил дорожнього руху України, згідно якого «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення з вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.3(д) Правил дорожнього руху України, згідно якого «Водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», в порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, здійснив виїзд автомобіля на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , яка рухалася по своїй смузі руху в напрямку смт. Ставище зі сторони смт Володарка.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир автомобіля SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-ї та 3-ї плесневих кісток лівої стопи, закритого перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. п. 3.1, 2.3 (б), (д), 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» Правил дорожнього руху України, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді середнього тяжкості тілесних ушкоджень у малолітнього ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в скоєнні злочину визнав повністю, суду показав, що 07.07.2024 близько 17 год. він проїжджав через с. Гостра Могила в с. Василиха, керуючи автомобілем HYNDAI НІ 00, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по другорядній дорозі, допустив неуважність, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, здійснив виїзд автомобіля на перехрестя, не пропустивши автомобіль SKODA, що рухався праворуч від нього по своїй смузі руху в напрямку смт. Ставище, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Він можливо відволікся та побачив автомобіль SKODA лише після удару. Усвідомлює, що порушив правила дорожнього руху, перед тим як виїхати на перехрестя нерівнозначних доріг, не переконався у відсутності автомобілів, що рухались по головній дорозі з правої та лівої сторін. У вчиненому щиро кається.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які стосуються цивільних позовів і документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно він розуміє зміст тих обставин, які не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі недослідження судом доказів, вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювалися, в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 вказує на те, що він офіційно не працює, відповідно до показань останнього (т. 3 а. с. 79 зв.) він є настоятелем храму «Покрови Пресвятої Богородиці» в с. Сухий яр та «Архидиякона Стефана» в с. Василиха Білоцерківського району, одружений, має трьох повнолітніх дітей 1993, 1998, 2005 років народження (т. 2 а. с. 123), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває (т. 2 а. с. 137); раніше не судимий (а. с. 62), згідно даних досудової доповіді органу пробації за місцем проживання характеризується позитивно, має низький ризик повторного вчинення правопорушення, низький рівень небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк, застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати відносно нього без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т. 1 а. с. 193-194).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи у сукупності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України зазначені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, добровільне часткове відшкодування ним шкоди, обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, яке згідно ст. 12 КК відноситься до категорії нетяжких злочинів, вчинене з необережності, ставлення обвинуваченого до скоєного, беззаперечне визнання вини, та те, що він жалкує про вчинене, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання, вищевказаний висновок органу пробації, суд вважає, що міру покарання ОСОБА_6 слід обрати в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, із застосуванням умов ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням і призначенням іспитового строку та покладенням на нього зобов`язань, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки покарання з випробуванням відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, його особі та відповідає меті, яку повинно нести в собі призначене судом покарання.

Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.

Що стосується доводів захисника про можливість призначення покарання обвинуваченому без призначення додаткового покарання з урахуванням вищевказаних даних про особу останнього, суд зазначає, що санкцією частини 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є обов`язковим, а частиною 2 ст. 69 КК України встановлено заборону застосування вказаної норми для непризначення додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено як один з видів основного покарання штраф в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосування положень ст. 69 КК України, на переконання суду, не допускається.

По справі заявлено цивільні позови:

- цивільний позов ОСОБА_9 в інтересах малолітнього внука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 720 000 грн. витрат за проведення експертно-психологічного дослідження в сумі 21900 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 50000 грн. (т. 1 а. с. 70 79), на який відповідачем подано відзив на позов (т. 2 а. с. 1 - 10) та який визнається в частині стягнення моральної шкоди в сумі 40000 грн., які під час розгляду справи відшкодовано.

- цивільний позов ОСОБА_11 (т. 1 а. с. 118 125) із заявами про уточнення позовних вимог (т. 1 а. с. 239 240, т. 3 а. с. 64 -66) про стягнення з ОСОБА_6 на її користь матеріальної шкоди в сумі 65457,15 грн., франшизи в сумі 3200 грн., моральної шкоди в сумі 50000 грн., витрат, пов`язаних із встановленням вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля (експертного дослідження) в розмірі 4200 грн.00 кон., витрати за евакуацію автомобіля та його зберігання на стоянці в розмірі 7968 грн.00 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 50000 грн. та про стягнення з Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС страхового відшкодування за шкоду заподіяну як власнику автомобіля SKODA SUPERB, в розмірі - 156800 грн.00 коп.; на вказаний позов ОСОБА_11 відповідачем ОСОБА_6 подано відзив на позов (т. 2 а. с. 24 - 43), яким позов визнається в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., які ним вже відшкодовано, та подано відзив АТ Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», представник якого просить відмовити в задоволенні позову до страхової компанії (т. 1 а. с. 196 - 198).

- цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди в сумі 50000 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 50000 грн. (т. 1 а. с. 102 107), на який відповідачем подано відзив на позов (т. 2 а. с. 13 - 20) та який визнається в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., які ним вже відшкодовано.

Вирішуючи питання вказаних цивільних позовів, суд вважає, що зазначені позови в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Тобто, вирішення даного питання законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду (судового розсуду).

Суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

У постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі №748/359/20 (провадження №61-8641св21) зроблено висновок, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Тобто, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом.

При вирішенні цивільного позов ОСОБА_9 в інтересах малолітнього внука ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 720 000 грн. суд зазначає наступне.

У відзиві на вказаний позов (т. 2 а. с. 1 - 10) сторона відповідача зазначає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди є надмірним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

По справі встановлено, що кримінальним правопорушенням малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а. с. 80) спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лобної ділянки голови, струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 203 Д (СМЕ) від 15.08.2024 за ступенем тяжкості, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів, та тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-ї та 3-ї плесневих кісток лівої стопи, закритого перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині, які згідно вказаного звіту відносяться до середньої тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я більше 21 дня (т. 1 а. с. 83).

ОСОБА_9 , якою заявлено цивільний позов в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , зазначає, що у зв`язку із спричиненням останньому вищевказаних тілесних ушкоджень він з 07 по 09 липня 2024 знаходився па стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» м.Біла Церква, а також після виписки із медичного закладу на амбулаторному лікуванні на протязі ще 30 днів. Проте, доказів на підтвердження цього суду не надано.

Позивачем на обгрунтування розміру моральної шкоди, спричиненої малолітньому ОСОБА_8 , надано висновок експерта Українського центру судових експертиз за результатами проведення психологічного дослідження від 11.09.2024 (т. 1 а. с. 85 90).

Згідно вказаного висновку наслідки отримання тілесних ушкоджень в ситуації ДТП, яка відбулася 07.07.2024, були для потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психотравмувальними: обумовили негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер особистості, обмежували його фізичний та психологічний розвиток, до теперішнього часу погіршують психосоціальне функціонування та якість життя малолітнього, тобто, спричинили потерпілому ОСОБА_8 моральні страждання. Орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних ОСОБА_8 наслідками ДТП, становить 90 мінімальних заробітних плат.

Суд вказаний висновок в частині визначення експертом орієнтовного еквіваленту компенсації моральних страждань в зазначеному розмірі не приймає, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21) дійшла висновку про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір заподіяної малолітньому ОСОБА_8 моральної шкоди, суд бере до уваги вищевикладене, та з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав малолітній потерпілий внаслідок спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень, з урахуванням порушення нормального ритму життя та тяжкості вимушених змін (обмежень, пов`язаних із отриманими травмами, та з огляду на вимоги розумності і справедливості, суд визначає такий розмір в сумі 150000 гривень, Враховуючи, що ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди малолітньому ОСОБА_8 відшкодовано 40 000 грн., що підтвердила в судовому засіданні законний представник ОСОБА_9 (т. 2 а. с. 205), - з обвинуваченого ОСОБА_6 слід стягнути на користь ОСОБА_8 110000 гривень.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди в сумі 50000 грн., суд враховує, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_10 відповідно до Висновку експерта № 161/Е від 28.08.2024 (т. 1 а. с. 108 110) спричинено легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше шести днів ( у вигляді - чотирьох рубців на лівій нижній кінцівці, що є наслідками загоєння ран, які утворилися внаслідок контакту із виступаючими частинами автомобіля. ОСОБА_10 , обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначає, що під час ДТП він переніс больові відчуття та емоційний стрес як за себе так і за свого сина ОСОБА_14 , який у свої вісім років під час ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також за матір ОСОБА_15 , яка також отримала тілесні ушкодження. Після травмування він проходив амбулаторно лікування, яке супроводжувалося больовими відчуттями, руховими обмеженнями та гігієнічними незручностями, вимушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Наслідки травмування призводили до фіксації негативних психоемоційних змін, сказались на рухових обмежених, негативно вплинули на його роботу, так як по роду діяльності він постійно керує автомобілем.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди в сумі 50000 грн., суд враховує, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді - забою м`яких тканини голови, забою грудної клітки, забою правового плечевого суглобу, які відповідно до Висновку експерта № 199Д від 20.08.2024 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше шести днів (т. 1 а. с. 126). ОСОБА_11 , обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначає, що заподіяна їй моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала внаслідок ушкодження здоров`я, які вона пережила під час ДТП та у зв`язку з численними обстеженнями (ренгенографія черепа, правого плечового суглобу, обох стоп та кінцівок) та подальшим лікуванням. Під час ДТП вона перенесла больові відчуття та емоційний стрес як за себе так і за свого сина малолітнього сина ОСОБА_14 , який отримав тілесні ушкодження середнього ступеню, а також за батька ОСОБА_16 , який також отримав тілесні ушкодження. Наслідки травмування спричинили їй моральні страждання, оскільки обумовили негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер, погіршили психосоціальие функціонування та якість її життя, негативно вплинули на її можливість вести домашні справи, призвели до фіксації негативних психоемоційних змін.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, спричиненої потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 внаслідок спричинення кожному з них легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше шести днів, суд бере до уваги вищевикладене, та з урахуванням встановлених обставин справи, характеру та обсягу їх душевних та фізичних страждань, що призвели до негативних змін у їх житті, тяжкість вимушених змін у їх звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, із застосуванням засад розумності та виваженості приходить висновку, що розмір відшкодування такої шкоди, кожному з них, необхідно визначити в сумі 25 000 гривень. Враховуючи, що ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було відшкодовано по 5000 грн., кожному, - з ОСОБА_6 слід стягнути на користь кожного з них моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

При вирішенні інших вимог (майнового характеру) за позовом ОСОБА_11 про стягнення з ПРАТ «Страхова компанія «БРОКБ13НЕС», яке перейменоване у АТ Страхова компанія "ББС ІНШУРАНС", на її користь матеріальної шкоди в сумі - 156800 грн.00 коп., та про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди як власнику пошкодженого автомобіля в сумі - 65457 грн. 15 коп., франшизи в сумі 3200 грн., витрат по евакуації автомобіля та його зберігання на стоянці в м.Біла Церква в сумі 7968 грн., суд виходить з наступного.

Позов (з урахуванням уточнень до позовної заяви) мотивовано тим, що 07.07.2024 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб SKODA SUPERB отримав значні механічні пошкодження.

Представник АТ Страхова компанія "ББС ІНШУРАНС" ОСОБА_13 подала до суду відзив (т. 1 а. с. 196 198), яким позовні вимоги ОСОБА_11 товариство не визнає, посилаючись на те, що висновки, на які посилається позивач при обгрунтуванні позову не є належними, вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП (залишки) не пораховано. ДТП за участю транспортного засобу «Hyndai Н100» під керуванням обвинуваченого сталась 07 липня 2024 року. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в Страхова компанія «Брокбізнес» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 217005618. 23.07 2024 пошкоджений транспортний засіб був оглянутий експертом, про що було складено акт огляду. Відповідно до звіту № 39932 від 20.08. 2024 матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Skoda SuperB» внаслідок пошкодження під час ДТП становить 144 648,41 грн., ринкова вартість на момент ДТП 144 648, 41 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 988 107,57 грн. (т. 1 а. с. 200 211). Відповідно до звіту № 40223 від 28 серпня 2024 року про оцінку ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу вартість залишків складає 31 700,00 грн. (т. 1 а. с. 212 219). В судовому засіданні представник страхової компанії заперечила також щодо можливості визначення розміру матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля на підставі висновку експерта Житомирського відділення Київського НДІСЕ № 52/25-25 від 25.07.2025, оскільки вказаним висновком не визначено вартість залишків пошкодженого автомобіля.

З 13 грудня 2023 року Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» змінило назву на СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (т. 1 а. 220).

Відповідач ОСОБА_6 у відзиві на позов (т. 2 а. с. 24 - 43) з урахуванням заперечень (т. 3 а. с. 126) просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 про стягнення шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, посилаючись на те, що позивач у заяві про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідачів суму матеріального збитку, виходячи виключно з вартості автомобіля до моменту ДТП (222 257,15 грн.), посилаючись на судовий висновок Житомирського відділення Київського НДІСЕ № 52/25-25 від 25.07.2025, оскільки вказаним висновком визначено лише ринкову вартість автомобіля до ДТП, однак не визначено його залишкову вартість після ДТП.. У матеріалах справи міститься Звіт ТОВ «ЕК «ФАВОРИТ - АССИСТАНС», який складено на замовлення страхової компанії відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ», згідно якого ринкова вартість авто до ДТП 144 648,41 грн., залишкова вартість після ДТП 31 700 грн., фактична сума шкоди - 112 948,41 грн., що не перевищує ліміт відповідальності за страховим полісом та підлягає відшкодуванню страховою компанією. Цей розрахунок є логічно завершеним, внутрішньо узгодженим і відповідає положенням п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ» (у редакції, чинній на момент ДТП).

Дослідивши вказаний позов ОСОБА_11 , відзиви та додані до них докази, суд приходить до наступного.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів ... Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року в справі № 465/4621/16-к, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-ІV, не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Разом з тим, ОСОБА_11 до подання позову подала до страхової компанії заяву про страхове відшкодування (т. 1 а. с. 155, 156, 157).

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Верховний Суд у постанові від 10.06.2020 № 333/2096/17 у своїх висновках наголосив «норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон N 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця відповідно до полісу ЕР № -217005618 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, була застрахована у ПРАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1 а. с. 130).

За даними вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну Страхувальником майну третіх осіб - становить 160000 грн.

Пошкоджений під час ДТП автомобіль SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 (т. 1 а. с. 127).

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_6 зазначили, що страхову компанію про вказану подію було повідомлено в день ДТП 07..07.2024.

Згідно п. 34.3 ст. 34 Закону N 1961-IV, якщо представник страховика не з`явився у визначений п. 34.2 вказаної статті строк (10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП), потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

До позовної заяви позивачкою ОСОБА_11 було долучено звіт про визначення вартості матеріального збитку № 40131 від 5 вересня 2024, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_17 на замовлення потерпілої ОСОБА_11 .. Згідно вказаного звіту вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2024 без врахування ПДВ - складає 205966 грн. 05 коп. (т. 1 а. с. 131 138, 139-154).

Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 , заперечуючи належність, як доказу, вказаного звіту зазначив, що вказаний звіт не може бути прийнятий судом, оскільки дослідження проведено оцінювачем ОСОБА_17 , (т. 1 а. с. 153). який має спеціалізацію суб`єкта оціночної діяльності - за напрямом оцінки майна, щодо якого дозволена практична оціночна діяльність - «1. Оцінка об`єктів у матеріальній формі»; спеціалізація в межах напряму оцінки - «1.3. Оцінка колісних/дорожніх транспортних засобів», тобто вказаний оцінювач може проводити оціночну діяльність, яка полягає у визначенні ринкової та різних видів неринкової вартості колісних транспортних засобів та їхніх складових частин. Оскільки суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_17 не є атестованим судовим експертом автотоварознавцем, наданий Позивачем Звіт № 40131 як доказ розміру матеріального збитку не може бути належним, достатнім та допустимим доказом розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на обгрунтованість вказаних доводів захисника та з урахуванням того, що між зазначеним звітом № 40131 від 05.09.2024, складеним на замовлення потерпілої ОСОБА_11 та звітом № 39932 від 20 серпня 2024 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКА «Фаворит «АССИСТАНС» на замовлення АТ «Страхова компанія "ББС ІНШУРАНС" (який складений з порушенням встановленого пунктом 34.2 ст. 34 Закону N 1961-IV вищевказаного 10-денного строку), наявні істотні розбіжності щодо розміру ринкової вартості автомобіля «SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та крім того, висновком, наданим потерпілою, не визначалась вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП, - ухвалою суду від 24.12.2024 було призначено за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Житомирського відділення Київського НДІСЕ (т. 2 а. с. 230 - 231).

Відповідно до висновку експерта Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 52/25-25 від 25.07.2025 за результатами проведення авто-товарознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, який було заподіяно власнику пошкодженого вищевказаного автомобіля «SKODA SUPERB внаслідок ДТП станом на 07.07.2024 складає 222257,15 грн. (т. 3 а. с. 2 10).

Згідно вказаного висновку Житомирського відділення КНДІСЕ, визначити вартість залишків досліджуваного КТЗ в умовах Житомирського відділення КНДІСЕ не представляється можливим.

Відповідно до звіту № 40223 від 28 серпня 2024 року про оцінку ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу, проведеного оцінювачем ТОВ «ЕК Фаворит Ассистанс» на замовлення страховика, вартість пошкодженого автомобіля може становити 31 700,00 грн. (т. 1 а. с. 212 219).

Пунктом 22.1.ст. 22 Закону № 1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 28 цього ж Закону).

Пунктом 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, керуючись вищенаведеними положеннями Закону № 1961-IV, страховик зобов`язаний виплатити позивачці ОСОБА_11 як власнику автомобіля суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (160 000,00 грн.) за вирахуванням суми франшизи (3200 грн.)

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Вищевказаним висновком Житомирського відділення Київського НДІСЕ № 52/25-25 від 25.07.2025 встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 350404,88 грн. Вартість матеріального збитку автомобіля SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталась 07.07.2024, складає 222257,15 грн. При цьому, експертом зазначено, що оскільки, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого КТЗ (350404,88 грн.) перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень (222257,15 грн.), - відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. Ринкова вартість досліджуваного автомобіля станом на 07.07.2024 (до моменту ДТП) складала 222257,15 грн.

Відповідно до усталеної судової практики у справах за позовами про відшкодування шкоди, суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №205/1314/16-ц про застосування ст. 30 Закону України №1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Такі ж правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №125/1216/20, в якій зазначено, що у випадку економічної необґрунтованості ремонту транспортного засобу він вважається фізично знищеним, а відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному у ст. 30 Закону № 1961-IV, за яким позивач має передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, що відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, що відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Таким чином, оскільки витрати на ремонт автомобіля SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, а отже ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, в порядку ст. 30 Закону № 1961-IV, автомобіль позивача має вважатися фізично знищеним.

В судовому засіданні 12.12.2024 представник позивачки ОСОБА_12 та позивачка ОСОБА_11 заявили про те, що погоджуються з тим, що автомобіль не підлягає відновленню, знаходиться в останньої та вона готова передати залишки автомобіля особі, на яку буде покладено обов`язок з відшкодування шкоди (т. 2 а.с. 206, 206 зв.).

Також в судовому засіданні 02.09.2025 представник позивачки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заявили, що автомобіль є знищеним, остання погоджується повернути залишки автомобіля ОСОБА_6 чи страховій компанії, зазначивши, що автомобіль знаходиться у позивачки (т. 3 а. с. 78).

Відповідно до позовних вимог з урахуванням уточнень ОСОБА_11 просить відшкодувати їй спричинені збитки за ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження в сумі 222257,15 грн. (із страхової компанії 156800 грн.00 коп., з ОСОБА_6 65457 грн. 15 коп).

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що з АТ «СК "ББС ІНШУРАНС" на користь ОСОБА_11 підлягає стягненню матеріальна шкода в межах страхового ліміту за вирахуванням франшизи, яка становить 156800 грн. (160000 грн. - 3200 грн.).

Інша недостатня сума матеріального збитку підлягає стягненню з ОСОБА_6 у розмірі 65457 грн. 15 коп. (222257,15 156800). В стягненні суми 3200 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки вказана сума вже врахована в сумі,що підлягає стягненню з останнього.

З урахуванням установлених обставин, позаяк у цьому кримінальному провадження частина шкоди відшкодовується винуватцем ДТП ОСОБА_6 , суд вирішує передати йому залишки транспортного засобу SKODA SUPERB.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_11 як власник пошкодженого транспортного засобу погодилась із визнанням автомобіля фізично знищеним, підстав необхідності для визначення різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП немає, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП , - аргументи захисника та представника страхової компанії щодо неможливості визначити матеріальний збиток ОСОБА_11 на підставі висновку експерта Житомирського відділення Київського НДІСЕ № 52/25-25 від 25.07.2025, яким визначено лише ринкову вартість автомобіля до ДТП, однак не визначено його залишкову вартість після ДТП, є необґрунтованими.

При вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 витрат, пов`язаних з евакуацією автомобіля з місця ДТП та зберіганням автомобіля ОСОБА_18 на майданчику в сумі 7968 грн.00 коп., на підтвердження чого позивачкою надано лише товарний чек № б/н від 22 серпня 2024 року (т.1 а. с. 160), суд погоджується з доводами (запереченнями) захисника ОСОБА_6 зазначеними у відзиві, щодо того, що позивачкою не додано до позову належних доказів (платіжного документа), які б беззаперечно підтверджували здійснення фактичної сплати таких послуг, один лише товарний чек № б/н від 22 серпня 2024 року, виданий ФОП ОСОБА_19 , не може бути достатнім доказом таких витрат (фактичної сплати).

Оскільки позивачка не довела належними та допустимими доказами, що на евакуацію транспортного засобу вона понесла витрати у заявленому нею розмірі, в стягненні таких витрат слід відмовити.

При вирішенні питання щодо стягнення процесуальних витрат по справі суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, в тому числі й розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_9 , яка заявила позов в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , просить стягнути з ОСОБА_6 витрати по оплаті експертного дослідження, проведеного Українським центром судових експертиз, якому кошти було сплачено двома платежами 05.09.2024 року в сумі 10950,00 грн. та 10.09.2024 року в сумі 10950,00 грн. (т. 1 а. с. 92, а. с. 93). а всього - 21 900,00 грн.

Оскільки позов ОСОБА_9 в інтересах малолітнього ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди на користь останнього підлягає задоволенню частково, судом визначено розмір моральної шкоди, спричиненої малолітньому ОСОБА_8 в сумі 150000 (з яких 40000 грн. відшкодовано під час розгляду справи), - з обвинуваченого на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті вказаного експертного дослідження пропорційно до суми задоволених позовних вимог (20.83%) в сумі 4561,77 грн.

До позовної заяви ОСОБА_11 позивачкою було долучено звіт про визначення вартості матеріального збитку № 40131 від 5 вересня 2024, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_17 , рахунокфактуру про вартість дослідження та квитанцію про його оплату позивачкою в сумі 4200 грн. (т. 1 а. с. 158, 159), які вона просить стягнути з ОСОБА_6 .

Як зазначено вище, судом визнано як неналежний доказ зазначений звіт, оскільки суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_17 , що склав даний звіт, не є атестованим судовим експертом автотоварознавцем, - тому в стягненні з ОСОБА_6 на коисть ОСОБА_11 витрат на проведення вказаного дослідження в сумі 4200 грн.. слід відмовити.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Від початку у цивільних позовах щодо витрат на професійну правничу допомогу кожен з позивачів просив стягнути з цивільного відповідача (обвинуваченого) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

За ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено Верховним Судом, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до практики ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

На підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітнього внука ОСОБА_8 суду надано: ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 1 а. с. 179, 180), договір про надання правових послуг № 01/08/2024 від 22 серпня 2024 року, укладений між адвокатом ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (т. 1 а. с. 173 - 174), додаток №1 до вказаного договору, погоджений 26.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітнього внука ОСОБА_8 має сплатити адвокату за захист, юридичний супровід та представництво інтересів у Ставищенському районному суді гонорар: за підготовку цивільного позову 10000 грн., за участь адвоката в одному судовому засіданні 2500 грн. (т. 1 а. с. 175).

На підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_10 суду надано: ордер на надання правничої допомоги, витяг з єдиного реєстру адвокатів України (т. 1 а. 181, 182), договір про надання правових послуг № 02/08/2024 від 22.08.2024, укладений між адвокатом ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ( т. 1 а. с. 176 - 177), додаток №1 до вказаного договору, укладений 26.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 має сплатити адвокату за захист, юридичний супровід та представництво інтересів у Ставищенському районному суді гонорар: за підготовку цивільного позову 10000 грн., за участь адвоката в одному судовому засіданні 2500 грн. (т. 1 а. с. 178).

На підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_11 суду надано: ордер на надання правничої допомоги та витяг з єдиного реєстру адвокатів України про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 1 а. 183, 184), договір про надання правових послуг № 02/08/2024 від 22 серпня 2024 року, укладений між адвокатом ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ( т. 1 а. с. 170 - 171), додаток №1 до договору № 02/08/2024 про надання правових послуг від 22 серпня 2024 року, укладений 26.09.2024 відповідно до якого ОСОБА_11 має сплатити адвокату за захист, юридичний супровід та представництво інтересів у Ставищенському районному суді гонорар: за підготовку цивільного позову 10000 грн.; за участь адвоката в одному судовому засіданні 2500 грн. (т. 1 а. с. 172).

За таких обставин, суд вважає, що позивачі довели факт надання їм послуг на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, наведені вище документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу саме в заявленому в позовах до стягнення розмірі (кожному 50000 грн.) адже, розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності відповідних витрат.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження адвокат ОСОБА_12 приймав участь по даній справі в підготовчому судовому засіданні 26.09.2024 (т. 1 а. с. 168), в судових засіданнях 30.10.2024 (т. 2 а. с. 87), 05.11.2024 (т. 2 а. с. 164), 12.12.2024 (т. 2 а. с .203), 24.12.2024 (т. 2 а. с. 224), 02.09.2025 (т. 3 а. с. 75), 25.09.2025 (т. 3 а. с. 107), 21.10.2025, всього у 8-ми судових засіданнях.

Суд враховує, що по даній справі відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, докази щодо обставин кримінального провадження не досліджувались, досліджувались матеріали цивільних позовів та документи, що характеризують обвинуваченого.

В першому судовому засіданні 30.10.2024 було оголошено перерву за клопотанням представника потерпілих ОСОБА_12 для підготовки ним клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, 05.11.2024 після допиту обвинуваченого, дослідження документів, що характеризують останнього, розгляд справи фактично не було завершено, оскільки за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12 було призначено зазначену експертизу, у зв`язку з чим розгляд справи не було завершено та були проведені інші 5 судових засідань.

При цьому суд враховує, що судова авто-товарознавча експертиза за клопотанням адвоката ОСОБА_12 судом була призначена, в тому числі з огляду на долучення до позову ОСОБА_11 звіту про визначення вартості матеріального збитку від 05.09.2024, складеного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивачки., який, як зазначено вище, судом визнано як неналежний доказ.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18, від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц, від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц, від 23.05.2022 у справі № 724/318/21.

Ураховуючи викладене вище, характер правовідносин у цій справі, обсяг наданих адвокатом ОСОБА_12 юридичних послуг кожному з трьох цивільних позивачів, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, виходячи із засад виваженості, розумності, співмірності й справедливості, та з урахуванням заперечень захисника (представника) ОСОБА_6 ОСОБА_7 щодо недоведення заявлених витрат, суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість заяв цивільних позивачів про стягнення витрат на правничу допомогу та необхідність стягнення з ОСОБА_6 таких витрат на користь малолітнього ОСОБА_8 в сумі 15000 грн., на користь ОСОБА_11 15000 грн., на користь ОСОБА_10 10000 грн.

Долю речових доказів (автомобілів) слід вирішити відповідно до 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_6 умови ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_9 в інтересах малолітнього ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 110000 (сто десять тисяч) гривень завданої моральної шкоди, витрати на залучення спеціаліста для проведення психологічного дослідження в сумі 4561 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят одна) гривня 77 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 20000 (двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Страхова компанія "ББС ІНШУРАНС" на користь ОСОБА_11 страхове відшкодування за шкоду, заподіяну як власнику автомобіля, в сумі 156800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 65457 (шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень 15 копійок, моральну шкоду в сумі 20000 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Залишки автомобіля SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , передати відповідачу ОСОБА_6 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_11 відмовити.

Речові докази по справі:

- автомобіль HYNDAI Н100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_20 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити йому, як володільцю автомобіля.

- автомобіль SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 , який переданий їй на зберігання, передати в розпорядження ОСОБА_6 в якості залишків фізично знищеного транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів за проведення судових експертиз 16660 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень 16 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1