Справа № 517/970/25
Провадження 1-кп/517/78/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Захарівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000794 від 13.11.2024 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Фрунзівського району Одеської області, українця, гр. України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 12 листопада 2024 року біля 12 години 00 хвилин,за місцем свого проживання вживав спиртні напої, після чого, близько 13:00 того ж дня, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, приступив до керування технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, чим грубо порушив вимоги пункту 2.9. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), що зобов`язують водія: п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Водій ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,34% етилового спирту в крові), чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, здійснював рух. по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю на автодорозі Т 16-14 з с-ща Затишшя Роздільнянського районну Одеської області в напрямку с-ща Захарівка Роздільнянського районну Одеської області, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху в протилежних напрямках, зі швидкістю близько 130 км/год. (фактична швидкість руху органами досудового розслідування не встановлена), в даній ситуації водій ОСОБА_3 у процесі руху обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, при яких допустив виїзд автомобіля за межі смуг руху що призвело до перекидання автомобіля на узбіччі.

Таким чином, своїми необережними діями ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів: 12.6 г) та 12.1 Правил, що зобов`язують водія: п. 12.6 «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю»: г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше ПО км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год; п) 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок допущенного грубого порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3 будучи в алкогольному сп`янінні не врахувавши дорожньої обстановки та не обравши дозволеної і безпечної швидкості руху, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням здійснив виїзд автомобіля ««MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 за межі проїзної частини де на узбіччі сталося контактування з стовбуром дерева та перекидання транспортного засобу із контактуванням його з опорною поверхнею в результаті пасажиру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, ускладнена двобічним пневмотораксом, забій правої легені; садна тулуба і кінцівок, що за критерієм небезпека для життя, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, водій ОСОБА_3 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 2.9. а), 12.6 г), та 12.1 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість уникнути виїзду за межи проїзної частини з подальшим перекиданням транспортного засобу і його дії, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням подій даної пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 , тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, кваліфікованого як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав в повному обсязі і показав суду, що 12 листопада 2024 року вживав алкогольні напої. Того ж дня біля 13 години він на своєму автомобілі поїхав разом з ОСОБА_5 до с-ща Захарівка Роздільнянського району Одеської області. Здійснюючи рух по автодорозі Т 16-14 між населеними пунктами с-ща Затишшя та с-ща Захарівка Роздільнянського району із швидкістю приблино 130 км/год, не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив виїзд автомобіля за межі смуг руху, що призвело до перекидання автомобіля на узбіччі. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_5 отримав значні тілесні ушкодження. У скоєному щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 12 листопада 2024 року біля 13 години 00 хвилин він, в якості пасажира, їхав на автомобілі під керуванням ОСОБА_3 із с-ща Затишшя та с-ща Захарівка Роздільнянського району Одеської області та водій ОСОБА_3 здійснив дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої ОСОБА_5 отримав значні тілесні ушкодження. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується також наступними письмовими доказами, які були представлені стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні судом:

- витяг ЄРДР від 13.11.2024 року за ч.1 ст. 286-1 КК України, з якого вбачається, що 12.11.2024 року зареєстровано кримінальне провадження на підставі повідомлення служби 102 про ДТП в результаті якого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження (а.к.п. 37);

- постанова про визнання речових доказів та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 13.11.2024 року автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.к.п. 38-39);

- ухвала слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.11.2024 року про накладення арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 (а.к.п. 40-42);

- висновок судово-токсикологічної експертизи № 4192 від 17.12.2024 року з якого вбачається що в крові ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,34 % (а.к.п. 43-45);

- висновок інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/116-24/25289-ІТ від 17.12.2024 (а.к.п. 46-54);

- висновок інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/116-24/25291-ІТ від 17.12.2024 (а.к.п. 55-63);

- висновок інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/116-25/9013-ІТ від 26.02.2025 (а.к.п. 64-69);

- постанова про визначення місця зберігання речового доказу від 06.05.2025 року, а саме автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.к.п. 70-71);

- постанова про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення від 11.08.2025 року (а.к.п. 72-73);

- витяг ЄРДР від 13.11.2024 року за ч.2 ст. 286-1 КК України, з якого вбачається, що 12.11.2024 року зареєстровано кримінальне провадження на підставі повідомлення служби 102 про ДТП в результаті якого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження (а.к.п. 74);

- характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_3 , з яких вбачається, що останній позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться (а.к.п. 75-85);

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням принципу змагальності сторін в кримінальному процесі, судом було також безпосередньо досліджено надані стороною захисту докази, а саме:

- копія акту проведення обстеження сім`ї від 02.11.2023 року хворіє (а.к.п. 88);

- копія довідки до акту МСЕК від 09.06.2023 року відносно ОСОБА_7 , з якої вбачається, що ОСОБА_7 встановлено першу групу інвалідності (а.к.п. 89);

- копія паспорту ОСОБА_7 (а.к.п. 90);

Сторона захисту вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати ст. 75 КК України, оскільки суду надано достатньо доказів для призначення покарання з встановленням іспитового строку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_3 була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, вислуханими показаннями потерпілого ОСОБА_5 , дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, суд вбачає, що обвинувачений діяв осмислено та усвідомлював наслідки своїх незаконних дій.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

На підставі наданих в судовому засіданні показань потерпілого, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно довідки лікаря-нарколога, ОСОБА_3 на обліку не перебуває та за відповідною допомогою не звертався.

Відповідно довідки лікаря-психіатра, ОСОБА_3 на обліку не перебуває та за відповідною допомогою не звертався.

Згідно довідки-характеристики ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, так як він не становить високої небезпеки для суспільства (а.к.п. 29-33).

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його віку, того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також конкретних обставин та причин вчинення кримінального правопорушення, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що з метою виправлення ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень достатнім буде призначення покарання у виді позбавлення волі. Водночас, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як позбавлення волі, буде достатнім і таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Цивільний позов не заявлений.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення: судової експертизи 10.4 «Транспортно- трасологічні дослідження» № СЕ-19/116-24/25291-ІТ від 17.12.2024 у сумі 7 959,00 гривень, (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»); судової експертизи 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/116-24/25289-ІТ від 17.12.2024 у сумі 4 775,40 гривень, (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»); судової експертизи 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/116-25/9013-ІТ від 26.02.2025 у сумі 5 348,40 гривень, (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»).

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.11.2024 року арешт на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України, слід повернути власнику ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжний захід відносно нього застосовувався у вигляді особистого зобов`язання, проте строк застосування закінчився. Клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376, 615 ч.15 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Виконання вироку в частині затримання засудженого ОСОБА_3 та доставки його до відповідної установи виконання покарання доручити відділенню поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області після набрання вироком законної сили.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами покласти на відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: судової експертизи 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/116-24/25291-ІТ від 17.12.2024 у сумі 7 959,00 гривень, (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»); судової експертизи 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/116-24/25289-ІТ від 17.12.2024 у сумі 4 775,40 гривень, (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»); судової експертизи 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/116-25/9013-ІТ від 26.02.2025 у сумі 5 348,40 гривень, (за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»).

Речовий доказ, автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_3 - за належністю.

Скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.11.2024 року арешт на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 112 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: