справа № 732/1613/25 провадження № 1-кп/732/147/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

в присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 21.09.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, громадянина України, не працює, інвалід ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , в період часу з 29.04.2024 по 20.09.2025, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя останньої, а саме ОСОБА_5 неодноразово, не маючи підґрунтя, систематично вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 , які спільно проживають однією сім`єю, дії, виражені у словесних образах, приниженнях, висловлюваннях нецензурною лайкою в її адресу, погрозах застосування фізичного насильства та безпосередньому його застосуванні, і тим самим викликав у ОСОБА_4 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилась у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Так, 29.04.2024 о 12 год 05 хв ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. За вказані дії щодо ОСОБА_5 29.04.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.07.2024 ОСОБА_5 за вчинення зазначеного правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Також 07.04.2025 о 19 год 14 хв ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образ та завданням стусана. За вказані дії щодо ОСОБА_5 07.04.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.05.2025 ОСОБА_5 за вчинення зазначеного правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

22.05.2025 о 14 год. 20 хв. ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в умисному висловлюванні в її бік нецензурною лайкою. За вказані дії щодо ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 21.07.2025 ОСОБА_5 за вчинення зазначеного правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Однак, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 належних висновків не зробив та 20.09.2025, близько 21 години 00 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , які спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, домашнє насильство фізичного характеру, що виразилось у нанесенні одного удару металевим половником по голові, в результаті чого заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, яке згідно висновку експерта № 68 від 22.09.2025 відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Загалом, ОСОБА_5 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, залякуванні, тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному та фізичному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя, завданнях потерпілій фізичного болю.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_5 у відповідності до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства відносно свої співмешканки ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, в стані алкогольного сп`яніння.

03 листопада 2025 року між потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі статей 468, 469, 471 КПК України в м. Городня Чернігівської області укладено угоду про примирення.

Зі змісту угоди від 03.11.2025 вбачається, що у потерпілої претензії матеріального та немайнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ч.1 ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення від 03.11.2025 відповідає вимогам КПК України, вимогам КК України та є всі підстави для її затвердження судом.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

В силу п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, сторони кримінального провадження добровільно уклали угоду про примирення.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, тобто що він має право на справедливий судовий розгляд в присутності захисника, під час якого прокурором має бути доведено обвинувачення.

Також, судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та щодо відмови від здійснення прав на відкритий судовий розгляд справи по суті та доведення прокурором обвинувачення, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу.

Разом з тим, суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що визнання вини ним є добровільним.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи, не працює, вину визнав та щиро розкаявся.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 інших, передбачених санкцією ст. 126-1 КК України покарань, а саме: у виді громадських робіт, оскільки вважає його таким, що не призведе до виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та не відповідатиме меті покарання, а також у виді обмеження волі чи позбавлення волі, оскільки такі будуть явно несправедливими через суворість та стан здоров`я обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один)рік.

На переконання суду, покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на обвинуваченого передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в тому числі проти життя та здоров`я особи, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, одночасно з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, з урахуванням обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 домашнього насильства відносно його співмешканки ОСОБА_4 , що містить ознаки систематичності, суд вважає за необхідне застосувати в інтересах потерпілої до обвинуваченого обмежувальний захід, що застосовується до осіб, які вчинили домашнє насильство, а саме: у вигляді направлення ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників на максимальний строк, передбачений приписами ч. 3 ст. 91-1 КК України.

Таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 368, 370-371, 373-374, 376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 03 листопада 2025 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим за ст. 126-1 КК України ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід до осіб, які вчинили домашнє насильство строком на 3 (три) місяці та направити останнього для проходження програми для кривдників тривалістю 3 (три) місяці до Городнянської міської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 та проходження програми для кривдників покласти на Чернігівський районний сектор №3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1