1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4217/25 1-кп/335/660/2025
11 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, такого, що має середню освіту, неодруженого, такого, що не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,
Ухвалою від 27.05.2025 вказані кримінальні провадження були об`єднані та призначені до судового розгляду.
Раніше, на стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2025 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20.06.2025, з правом звільнення під заставу, який ухвалами суду від 19.06.2025, 12.08.2025 і 09.10.2025 був продовжений та спливає 07.12.2025.
В судовому засіданні з розгляду вказаного кримінального провадження захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , подала клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на особисте зобов`язання. Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що ОСОБА_4 вже тривалий час перебуває під вартою, а з моменту останнього продовження запобіжного заходу минули більше тридцяти днів. За ствердженням захисника, обвинувачений не заперечує фактів, покладених в основу обвинувачення, і лише частково не погоджується з кваліфікацією інкримінованого йому діяння. Наміру ухилятись від суду він не має, при цьому має постійне місце проживання у м. Запоріжжя, де проживають його співмешканка та матір, яка потребує постійного стороннього догляду. У разі обрання іншого запобіжного заходу, обвинувачений має намір проживати разом із матір`ю та співмешканкою, за якими доглядати. Також захисник посилалась на те, що зі спливом ступінь ризиків, що були взяті до уваги при обранні і продовженні тримання під вартою обвинуваченого, зменшились, а тому є підстави для зміни запобіжного заходу на менш суворий.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на те, що під час судового розгляду ще не були допитані свідки обвинувачення, показання яких є вкрай важливими для встановлення дійсним обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому діяння, а тому існує реальний ризик впливу обвинувачення на показання свідків на свою користь. Також прокурор зазначив, що йому відомо, що свідки побоюються обвинуваченого і можуть не з`явитись, якщо ОСОБА_4 не буде перебувати під вартою.
Потерпілі участі в судовому засіданні не брали.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд приходить до такого.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів, суд виходить з того, що підозра щодо нього не є явно необґрунтованою.
Суд зауважує, що ОСОБА_4 перебуває під вартою з квітня 2025 року, тобто більше шести місяців, а судовий розгляд наразі неможливо закінчити з причин, які не залежать від обвинуваченого.
Суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що зі спливом часу ризики, що існували на початковій стадії кримінального провадження, мають властивість зменшуватись.
У зв`язку з цим суд бере до уваги, що ОСОБА_4 був затриманий на місці вчинення останнього з кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, і з того часу безперервно перебував під вартою, у зв`язку з чим ризики його переховування від досудового розслідування, як і вчинення ним нових кримінальних правопорушень, були реальними та істотними.
Водночас зі спливом шести місяців після цього суд констатує, що ОСОБА_4 не демонструє у своїй поведінці намірів повернутись до систематичної протиправної поведінки, в тому числі не демонструє зневаги до суду, не порушував режиму перебування під вартою, не перешкоджав встановленню обставин кримінального провадження, посилається на наявність у нього міцних соціальних зв`язків та місця проживання, і на те, що усвідомлює, що у разі порушення ним режиму запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, негативні наслідки цього будуть для нього невідворотними.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, покликаним максимально обмежити підозрюваного або обвинуваченого у можливостях робити вчинки, ризик яких у ст. 177 КПК України як підстава для застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
У зв`язку з цим суд зауважує, що станом на даний час відсутні підстави вважати, що тримання під вартою є єдино можливим заходом, здатним забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Так, він дійсно має постійне місце проживання та сім`ю, виявляє намір піклуватись про матір похилого віку, непогашених судимостей та незакінчених кримінальних проваджень не має, від потерпілих істотних претензій до нього немає, до насильницьких вчинків не схильний.
Ці та інші наведені вище обставини вказують на те, що звільнення обвинуваченого з-під варти не обов`язково призведе до ухилення його від суду тощо. Водночас і особисте зобов`язання, про яке заявила клопотання захисник, буде недостатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого з огляду на те, що перед затриманням він вчинив низку однотипних суспільно небезпечних діянь, і лише затримання стало на заваді у продовженні їх вчинення.
З урахуванням цих обставин та особи обвинуваченого суд вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 зможе і цілодобовий домашній арешт за місцем постійного проживання з покладенням відповідних обов`язків, в тому числі з обов`язком носити електронний засіб контролю. Такий запобіжний захід також є істотним обмеженням свободи пересування і відрізняється від тримання під вартою лише відсутністю відповідного режиму, притаманного місцям попереднього ув`язнення. Не випадково за ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт підлягає зарахуванню до покарань, пов`язаних з обмеженням особистої свободи.
Доводи прокурора щодо наявності ризик впливу на свідків з боку обвинуваченого суд до уваги не бере, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Крім того, цілодобовий домашній арешт здатен убезпечити і від цього ризику.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 331, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на шістдесят днів, починаючи з 11.11.2025 і до 11.01.2026 включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , протягом строку дії цієї ухвали.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- з`являтися до слідчого, прокурора або суду, за першим викликом, у призначений час;
- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);
- носити електронний засіб контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок невідкладно з`явитись до органу Національної поліції за місцем проживання для зарахування на облік як особи, до якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 45 хв. 14.11.2025.

Суддя ОСОБА_1