Справа № 642/7224/25
Провадження № 1-кп/642/653/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001228 від 26.09.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України, -

в с т а н о в и в :

Згідно наказу № 37 від 28.02.25 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.02.25 призначений на посаду офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до функціональних обов`язків ОСОБА_6 відповідає за:

- особисту професійну підготовку та дотримання військової дисципліни, забезпечення дотримання встановленого порядку роботи з документами в діловодстві адміністративного відділення, збереження і задовільний стан технічних та матеріальних засобів, що закріплені за ним;

- своєчасне та якісне відпрацювання службових документів, доручених йому до виконання або у випадку визначення його виконавцем контролю;

- прийняття участі у роботі щодо розгляду звернень військовослужбовців, працівників і членів їх сімей та громадян;

- прийняття участі у проведенні заходів, щодо розгляду звернень військовослужбовців, працівників і членів їх сімей та громадян з дотриманням вимог чинного законодавства у найкоротший строк;

- неухильне дотримання заходів охорони державної таємниці під час виконання завдань за призначенням;

- забезпечення реалізації законодавчих актів у сфері кадрової роботи з державними службовцями та військовослужбовцями;

- ведення особових справ державних службовців та військовослужбовців РТЦК та СП;

- організацію роботи в установленому порядку за доступ до публічної інформації, розгляд інформаційних запитів, з урахуванням вимог Закону України Про доступ до публічної інформації, відповідних актів.

- організацію заходів з контролю за належним збереженням документів з грифом "Для службового користування".

Офіцер адміністративного відділення ОСОБА_6 зобов`язаний:

- беззаперечно виконувати вимоги законодавства та інших діючих нормативно- правових актів України з питань проходження військової служби громадянами України та діловодства у Збройних силах України;

- приймати участь у підготовці та фактичному знищені документів, що включені до акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду та затверджених начальником ОРТЦК та СП; не допускати порушень, які можуть призвести до розголошення відомостей службового характеру або втрати службових документів. Попереджувати дії (бездіяльність) інших осіб, які можуть призвести до таких наслідків;

- негайно доповідати начальнику відділення про втрату або нестачу службових документів, печаток, штампів, а також про виявлення не облікованих службових документів та видань;

- за вказівкою начальника адміністративного відділення взаємодіяти з начальниками структурних підрозділів з питань роботи з документами, контролю і перевірки їх своєчасного виконання, підготовки і надання ними необхідних документів за результатами розгляду;

- своєчасну підготовку, реєстрацію та доведення службових документів, що були створені або надійшли до ОРТЦК та СП;

- дотримуватись належного порядку передачі інформації для службового користування до відповідних підрозділів на паперових та електронних носіях;

- організувати належний облік та розсилку друкованих розпорядчих документів (видань);

- підтримувати в справному стані технічні засоби, що закріплені за ним, своєчасно вживати заходів щодо їх обслуговування та ремонту;

- за вказівкою начальника адміністративного відділення виконувати інші функції та обов`язки за напрямом службової діяльності, виконання яких покладається на адміністративне відділення;

- у разі тимчасової відсутності (відпустки, відрядження, вибуття на лікування, навчання тощо), передати визначеній начальником адміністративного відділення, посадовій особі відділення всі невиконані документи та повідомити про документи або завдання, що знаходяться на контролі у керівництва.

Таким чином, ОСОБА_6 починаючи з 28.02.2025 є службовою особою, яка обіймає посаду офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто у відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою, яка відповідно до ч. 2 ст. 18 КК України, спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України.

26.09.2025 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , який проходить службу на вище вказаній посаді разом з іншими військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 , наділеними службовими повноваженнями на виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу за мобілізацією в особливий період, з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань перебуваючи у форменому одязі із розпізнавальними знаками їхали на службовому автомобілі «Fiat Doblo», білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул.Золочівський де помітили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зовнішнє підпадав під особу, яка підлягає оповіщенню. Екіпаж зупинився і направився до останнього з метою перевірки військово-облікових документів, але ОСОБА_4 , бажаючи уникнення проходження служби у лавах ЗС України, почав тікати від працівників ОРТЦК у бік пров. 2-го Золочівського, ОСОБА_6 та інші військовослужбовці почали наздоганяти останнього, на що ОСОБА_4 дістав і застосував у напрямок військовослужбовців балончик з газом дратівливої дії, продовживши тікати, але був настигнутий ОСОБА_6 біля будинку № 10 по пров.2-му Золочівському в м.Харкові. ОСОБА_4 , тікаючи, перечепився і впав на землю обличчям до низу, а ОСОБА_6 з метою затримання порушника наблизився до нього з лівого боку та почав утримувати останнього власною вагою, виставивши для упору свою ліву ногу. Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень працівнику ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 у зв`язку із виконанням останнім своїх службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є працівником РТЦК та СП та знаходиться при виконанні службових обов`язків, знаходячись в положенні лежачі на грудях, використовуючи фактор раптовості, лівою рукою витяг туристичний ніж, який знаходився у нього на поясі та зненацька наніс ним один удар ножем під коліно лівої ноги ОСОБА_6 , через що останній в подальшому був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_2 ), де йому надано було медичну допомогу.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ножового колото-різаного сліпого поранення підколінної ділянки зліва з ушкодженням підколінної вени, яке ускладнилось в своїй течії масивною крововтратою І ст. Вказане ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 091662/2025 від 30.10.2025, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1. «а», 2.12, 2.1.3 «п» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року №6).

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження службовій особі у зв`язку з її службовою діяльністю.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що відшкодував потерпілому матеріальні та моральні збитки.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що матеріальна шкода йому повністю відшкодована. Просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що добровільно визнає свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, без будь-якого примусу. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, переглянув свою поведінку та усвідомив протиправність власних дій, шкодує про вчинене кримінальне правопорушення. Просив суд не застосовувати до нього суворого покарання та не позбавляти його свободи.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Обвинувачений, його захисник та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст. 349 КПК України, зрозумілі.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та документів з процесуальних питань, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 350 КК України, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження службовій особі у зв`язку з її службовою діяльністю, поза розумним сумнівом.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є інвалідом, офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони; перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Згідно досудової доповіді орган пробації вважає за доцільне звільнити правопорушника від відбування покарання з випробуванням, з покладанням па правопорушника обов`язків, передбачених пункт 2 частиною 3 статті 76 КК України: - не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає:

-щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового провадження, про що зазначається стороною обвинувачення та підтверджується матеріалами кримінального провадження;

- добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_6 , що підтверджується заявою останнього та не заперечується стороною обвинувачення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч.1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Що стосується даних про особу винного, то вони мають оцінюватися судом, передусім, із точки зору можливості досягнення за допомогою покарання поставлених перед ним цілей. Ці дані можуть бути як пов`язані, так і не пов`язані із вчиненим злочином: особа може позитивно характеризуватися з урахуванням її колишніх заслуг перед суспільством і державою (наявність нагород, позитивна характеристика за місцем проживання, роботи чи навчання тощо), а може позитивно виявити себе вже після вчинення злочину (допомога потерпілому, сумлінна праця та зразкова поведінка, добровільне відшкодування збитків тощо).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.350 КК України, яке є тяжким злочином конкретні обставини та наслідки кримінального правопорушення завдання шкоди потерпілому, яка в добровільному порядку відшкодована обвинуваченим; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язку, думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив в своєї заяві не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Враховуючи зазначене, на переконання суду наведені пом`якшуючі покарання обставини поряд із позитивними відомостями стосовно особи обвинуваченого та відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, але із застосуванням положень ст.75 КК України, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Врахувавши дані про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, має постійне місце проживання і реєстрації, за яким характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки та посткримінальну поведінку, а саме відсутність даних про те, що він будь-яким чином дискредитував себе з часу припинення незаконних дій, вина у вчиненні якого доведена під час розгляду даного кримінального провадження, що свідчить про його виправлення та готовність до стабільної, самокерованої і правослухняної поведінки у суспільстві, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування остаточного покарання на підставі ст.75 КК України.

Суд виходить із того, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, однак за умови здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При застосуванні до ОСОБА_4 інституту звільнення від реального відбуття покарання з випробуванням суд враховує принцип гуманізації відповідальності та засади, закріплені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У даному кримінальному провадженні наявні виключно позитивні обставини щодо особи обвинуваченого. Натомість, жодних даних, які б свідчили про антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого відсутні.

Сама по собі тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, не може слугувати єдиною підставою для призначення покарання у його реальному вимірі. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Застосований до ОСОБА_4 інститут звільнення від покарання з випробуванням є додатковим дієвим важелем для утримання від незаконних дій та відповідатиме принципам справедливості, індивідуалізації покарання, буде достатнім для перевиховання обвинуваченої і недопущення вчинення ним нових злочинів, тобто досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Можливість призначення обвинуваченому покарання з урахуванням наведених обставин із застосуванням положень ст. 75 КК України узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові № 644/4065/17 (провадження 51-3564ск20) від 04.08.2020.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді застави.

Вирішуючи питання про внесену заставу, визначену ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.10.2025, у розмірі 60560,00 грн, суд приходить до наступного.

Так, ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.10.2025 щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 60560,00 грн, яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області 15.10.2025, у зв`язку з чим ОСОБА_4 звільнено із «Харківського слідчого ізолятору».

Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем ОСОБА_8 застава в дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе повернути грошові кошти в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, внесені на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області заставодавцю ОСОБА_8 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 124, 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно із п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29.12.2025.

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме: балон з сльозогінним газом чорного кольору з написом «pepper KO JET»; змив ДНК на тампон зонд, який поміщено до паперового конверту та опечатано; 2 тампони зонди які поміщено до паперового конверту та опечатано; складний ніж з маркування з одного боку 440C Steel, з іншого боку на рукоятці наявна напис «Daring»; шапку чорного кольору з наявною етикеткою сірого кольору з написом «Grazor»; кросівок сірого кольору з написом «bayota»; два змиви на два тампони зонди, які поміщено до паперового конверту; кросівок сірого кольору з написом «bayota», який поміщено до паперового конверту та запечатано. А також на майно, вилучене 26.09.2025, під час проведення огляду транспортного засобу автомобіля «Fiat Doblo maxi» білого кольору з д.н.з НОМЕР_3 , з він номером НОМЕР_4 , за адресою: м. Харків, вул. Ігоря Муратова, 9, а саме на: 2 змиви з рідиною бурого кольору на тампони зонди; штани камуфляжного візерунку жовто-зеленого кольору з наявними слідами РБК, в поясі яких наявний ремінь з тканини зеленого кольору; берці зелено-жовтого кольору з наявними слідами РБК. Та на майно вилучене 26.09.2025 у затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.ст.208. 615 КПК України, а саме на: штани зеленого кольору з нашаруванням бурого кольору, які зберігаються в камеру схову речових доказів відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № З ГУНП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, за квитанцією № 4145, після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкові від 01 жовтня 2025 року

Заставу у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, внесену заставодавцем ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 на виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 15.10.2025 у справі № 642/5898/25, на підставі квитанції від 15.10.2025 (код квитанції: 9394-0566-2582-0602) з призначенням платежу: «Застава за ОСОБА_4 , згідно ухвали від 15.10.2025 по справі 642/5898/25, внесені ОСОБА_8 , платіж за власні кошти» повернути заставодавцю ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 за банківськими реквізитами, які будуть повідомленні нею у заяві до ТУ ДСА України в Харківській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1