Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2225/25
Провадження № 1-кс/542/363/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року селище Нові Санжари

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 в порядку 206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_3 , 16.12.2025 звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з клопотанням, в якому просить зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також посадових осіб Управління патрульної поліції в Полтавській області терміново доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Новосанжарського районного суду Полтавської області та звільнити останнього від незаконного затримання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 15.12.2025 року орієнтовно о 10:30 за адресою: АДРЕСА_1 посадовими особи ІНФОРМАЦІЯ_1 був незаконно затриманий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлений за адресою: АДРЕСА_2 , де без будь-якого процесуального рішення утримувався до 16.12.2025 року.

Близько 11:00 16.12.2025 року ОСОБА_3 перевезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ( НОМЕР_1 , n.san_rvk@ post.mil.gov.ua), де він наразі перебуває.

За даними отриманими від членів родини ОСОБА_3 , згідно військово-облікового документу, останній має статус виключеного з військового обліку (тобто не є військовозобов`язаним), в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних не перебував у розшуку.

Наразі у ОСОБА_3 вилучили телефон та військово-обліковий документ, тому близькі та рідні навіть не можуть підтримувати зв`язок з ним та надати додаткову інформацію. Інформацію про перебування ОСОБА_3 його рідні та близькі отримали від поліції на гарячій лінії (102).

При цьому при затриманні ОСОБА_3 не складався протокол затримання у порядку ст. 261 КУпАП або у порядку ст. 208 КПК України.

Отже, вважає, що ОСОБА_3 без будь-якої правової підстави був свавільно затриманий та позбавлений волі на невизначений строк.

Дослідивши та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як визначено у п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Частина 1 ст. 206 КПК України передбачає, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання, як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, згідно з положеннями ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Тобто, з огляду на викладене, слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу дотримуватися прав особи за умови, якщо вона тримається під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області з клопотанням, в порядку ст.206 КПК України, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 було незаконно затримано без процесуального рішення та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

В даному випадку, відповідно до змісту клопотання ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжного заходу, не є особою, яка затримана у порядку статей 207, 208 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні, а його представник оскаржує дії посадових осіб ТЦК та СП, які за своїм службовим статусом не є учасниками кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя перевіряє наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

В свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності іншого органу, пов`язаного із утриманням особи поза межами кримінального провадження.

Тобто, КПК України не передбачає право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України заяви, поданої не в рамках кримінального провадження.

Так, відповідно до змісту поданої скарги, предметом оскарження є затримання ОСОБА_3 , вчинене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак такі дії не відносяться до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, визначених ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. А службові (посадові) особи ТЦК та СП чи військової частини не відносяться до уповноважених осіб рішення, дії чи бездіяльність яких може бути оскаржено у відповідності до Глави 18 КПК України.

Отже вирішення зазначеного питання перебуває поза компетенцією слідчого судді через відсутність повноважень, визначених КПК України, для з`ясування підстав затримання особи в інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням кримінального провадження та розгляду даного клопотання у порядку ст.206 КПК України.

При цьому, слід звернути увагу, що у разі порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3 службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійснення ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, відповідна особа чи уповноважений нею представник не позбавлені права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, а в разі вчинення щодо неї протиправних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи особа є затриманою у розумінні кримінального процесуального законодавства, тому вимоги клопотання адвоката ОСОБА_2 виходять за межі повноважень слідчого судді, які визначені положеннями кримінального процесуального закону, а саме ст. 206 КПК України.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, що подана в порядку ст. 206 КПК України та на дії осіб, які не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, на підставі вищевикладеного слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_3 , поданою у порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання, необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 206, 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 в порядку 206 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1