Провадження №1-кп/522/1568/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000594 року від 09.11.2023 на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.06.2023 Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

інших учасників кримінального провадження:

потерпілого - ОСОБА_9 ,

УСТАНОВИВ:

09.11.2023 приблизно о 13 годині 54 хвилини, ОСОБА_4 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 проживали його матір ОСОБА_10 та вітчим ОСОБА_9 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 , та достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, введено воєнний стан строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз до Указу Президента України від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 №3275-ІХ з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 продовжено на 90 діб, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що його батьків вдома немає, не маючи доступу до їх житла, ОСОБА_4 переліз через паркан до двору будинку АДРЕСА_3 , після чого, за допомогою стільця вибив скло у вікні вітальної кімнати та проник всередину вказаної квартири.

Надалі, реалізуючи намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати, звідки зі шухляди-комода витяг шкіряну сумку коричневого кольору, в якій були сховані належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 13 125 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 09.11.2023 становить 473 025 грн., та 400 000 грн.

Зазначеними грошовими коштами ОСОБА_4 незаконно заволодів, після цього залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 873 025 грн.

За наведених обставин ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в особливо великих розмірах, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні вказаного злочину визнав частково, пояснивши суду, що він дійсно у вказані у обвинувальному акті час та місці, таємно викрав грошові кошти, які належать його вітчиму ОСОБА_9 . Однак він заперечує розмір завданої шкоди, оскільки викрав 13 125 доларів США та 200 000 грн.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 частково визнав винуватість у скоєні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, його винуватість повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду наступними доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який показав суду, що обвинувачений ОСОБА_4 є його пасинком. 09.11.2023 ОСОБА_4 викрав грошові кошти які належать йому, а саме 13 200 доларів США та 400 000 грн. Вказані грошові кошти знаходились вдома в комоді, в сумці. При затриманні обвинуваченого працівниками поліції у нього були вилучені кошти, всі грошові в іноземній валюті, утім значну частину гривень обвинувачений встиг витратити. Обвинуваченому було відомо де він зберігає грошові кошти. На його думку, підставою для крадіжки грошей, було систематичне виживання обвинуваченим наркотичних засобів. Матеріальних претензій до обвинуваченого він не має. Гроші він накопичував для лікування зубів, гривні позичив у дружини, а іноземну валюту частково позичив у друзів та накопичив сам.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала суду, що обвинувачений є її сином. Потерпілий ОСОБА_9 є її колишнім чоловіком, вони проживають разом, але не пов`язані спільним побутом. Восени 2023 року вона була на роботі, на її мобільний телефон прийшло повідомлення про спрацювання сигналізації, тому вона поїхала додому. По прибуттю побачила, що в будівлі розбите вікно. Потім з`ясувалося, що з приміщення були викрадені грошові кошти, які належать потерпілому. Їй відомо, що у останнього було викрадено 400 000 грн. Ці грошові кошти вона йому особисто позичила. Скільки було викрадено коштів в іноземній валюті вона точно не знає. Знає, що потерпілий у своїх друзів позичив більше 10 000 доларів США. Гроші він збирав на лікування зубів. Під час затримання сина працівники поліції вилучили у нього усі долари та частково гривні. Наразі потерпілий повернув їй всі кошти, які він у неї позичав.

Протоколом огляду місця події від 09.10.2023 року, згідно із яким слідчий після отримання заяви від ОСОБА_9 прибув до будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , провів огляд місця події, під час якого, зафіксовано сліди проникнення до вказаного приміщення через розбите вікно, та встановлено факт викрадення грошових коштів потерпілого у особливо великих розмірах.

Протоколом від 09.11.2023 року, згідно із яким ОСОБА_4 було затримано цього ж дня о 20 годині 27 хвидин біля будинку №30-б по вул.Балківській у м.Одесі, та під час затримання вилучено викрадені грошові кошти у зазагільній сумі 13120 доларів США та 144000,450 гривень.

Протоколом огляду від 09.11.2023 року, згідно із яким слідчий провів огляд вилучених у ОСОБА_4 грошових коштів.

Протоколом від 10.11.2023 року, відповідно до якого слідчий провів огляд відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлених в квартирі потерпілого ОСОБА_9 . На відеозаписах зафіксовано перебіг вчинення злочину обвинуваченим.

Протоколом огляду від 11.11.2023 року чоловічої сумки потерпілого, в якій зберігалися до викрадення грошові кошти ОСОБА_9 .

Речовими доказами грошові кошти у сумі 13120 доларів США та 144000,450 гривень, вилучені під час затримання ОСОБА_4 та чоловіча сумка потерпілого, в якій зберігалися до викрадення грошові кошти ОСОБА_9 .

Аналіз доказів та висновки суду.

Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованих стороною обвинувачення злочину, дають підстави дійти висновку про наявність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Так, обвинувачений не заперечує факт проникнення у житло потерпілого та викрадення грошових коштів, що належать потерпілому, при цьому обвинувачений стверджує, що він викрав 13 125 доларів США та 200 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_9 дав чіткі та послідовні показання щодо обставин вчиненого злочину, із яких вбачається, що 09.11.2023 обвинувачений вибивши скло у вікні вітальні, проник до квартири і таємно викрав належні йому грошові кошти в сумі 13 125 доларів США та 400 000 грн. Вказані кошти ним були позичені, а саме - 400 000 грн. йому позичила колишня дружина, а долари США він позичив у друзів. Кошти йому необхідні були для лікування зубів.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що вона дійсно позичила потерпілому грошові кошти в сумі 400 000 грн. на лікування зубів.

Під час затримання обвинуваченого працівниками поліції вилучено переважну кількість викрадених коштів 13120 доларів США та 144000,450 гривень.

З огляду на викладене, на підставі аналізу доказів, детально наведених у вироку, виходячи з конкретних обставин провадження, суд вважає доведеною суму матеріального збитку в розмірі 13 125 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 09.11.2023 становить 473 025 грн., та 400 000 грн.

Наведені, досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, є переконливими та логічно-послідовними.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого з метою з`ясування їх належності та допустимості перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст.23 КПК України, за участю учасників кримінального провадження, і кожному з них судом була дана оцінка, як це вимагає ст.94 КПК України, так як для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії, вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що єдиною розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів, є саме версія подій викладена в обвинувальному акті.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.5 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в особливо великих розмірах, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність чи відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.185 КК України, є особливо тяжким злочином проти власності, який характеризується прямим умислом, настанням наслідків у виді майнової школи в особливо великих розмірах, вчиненим в умовах воєнного стану, та карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_4 є громадянином України, уродженець м. Запоріжжя, з вищою освітою, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має малолітню дитину, у минулому притягувався до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів та вчинив новий злочин в період іспитового строку.

Із показань обвинуваченого судом встановлено, що інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинив, перебуваючи у стані наркотичного спяніння. Його близькі родичі в судовому засіданні підтвердили, що він мав хворобливу залежність він наркотичних засобів та неодноразово лікувався у спеціалізованих закладах. Під час судового розгляду, обвинувачений стверджував, що в умовах ізоляції позбавився наркотичної залежності та демонстрував відповідну поведінку.

Фактично обвинувачений визнав вину та розкаявся у вчиненому злочині, оспорюючи лише розмір завданої майнової шкоди. При цьому приніс вибачення батькові, утім не продемонстрував щирого розкаяння.

Викрадене майно потерпілому частково повернуто, цивільний позов не заявлено. В судовому засіданні потерпілий заявив, що наразі немає будь-яких претензій до ОСОБА_4 та в частині призначення покарання покладався на розсуд суду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає наявність неповнолітнього сина, відсутність претензій з боку потерпілого та часткове усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості, характер і наслідки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його поведінку, приймаючи до уваги зазначені пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин, передбачений ч.5 ст.185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією усього майна, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України (ч. 3 ст. 78 КК України).

Підстав для застосування дії ст.69 ККУ немає, оскільки судом не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-185 КК України, ст.ст.1-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією усього належного йому майна.

Відповідно до ст.71,72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.06.2023 і остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років і 1 (один) місяць із конфіскацією усього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_4 під час кримінального провадження в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у період часу з 09.11.2023 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили - залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази по справі: грошові кошти у сумі 13120 доларів США та 144000,450 гривень, чоловічу сумку вважати повернутими потерпілому ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий судді: ОСОБА_11