У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000756, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000756 від 24.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, в ході здійснення якого, з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, виникла необхідність в накладенні арешту на земельну ділянку (реєстраційний номер 103) з кадастровим номером :00:001:7119, площею 0,1 га.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, з підстав наведених у ньому, просили клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно.

Власник земельної ділянки - ОСОБА_7 будучи повідомленим про дату та час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на наведене неявка в судове засідання власника земельної ділянки не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя заслухавши пояснення прокурора, слідчого та захисника, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000756 від 24.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що лікар-хірург відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Чернівецька районна лікарня» ОСОБА_8 , будучи у розумінні прим. 1 до ст. 364, прим. 2 до ст. 368 КК України, ЗУ «Про державну службу» службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з лікарем-терапевтом КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи) ОСОБА_6 та лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_9 отримали від громадянки ОСОБА_10 , неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_9 , 18.02.2025 в ході розмови з ОСОБА_10 повідомив, що для оформлення групи інвалідності, останній потрібно зібрати в сімейного лікаря відповідні документи та звернутись до ОСОБА_9 , який в свою чергу повідомить про наступні дії, необхідні для отримання групи інвалідності. Цього ж дня, ОСОБА_10 , зібравши всі затребувані документи, зустрілась з ОСОБА_9 , який висловив останній кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі орієнтовно 30000 гривень для отримання ІІ групи інвалідності.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 22.02.2025 ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_6 , яка повідомила йому, що ОСОБА_10 може розраховувати лише на отримання 2-ї групи інвалідності, та зазначила, що 20000 гривень буде достатньо. Далі, 26.02.2025 ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 450 євро та 500 гривень. Цього ж дня, ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_6 , якій передав грошові кошти в сумі 15000 гривень за оформлення ОСОБА_10 ІІ групи інвалідності, терміном 3 роки.

Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, лікар-хірург відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Чернівецька районна лікарня» ОСОБА_8 , будучи у розумінні прим. 1 до ст. 364, прим. 2 до ст. 368 КК України, ЗУ «Про державну службу» службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з лікарем-терапевтом КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи) ОСОБА_6 та лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_9 отримали від громадянки ОСОБА_11 , неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_9 , 05.03.2025 в ході розмови з ОСОБА_11 повідомив, що для оформлення групи інвалідності, останній потрібно зібрати в сімейного лікаря відповідні документи, та звернутись до ОСОБА_9 , який в подальшому повідомить, який в свою чергу повідомить про наступні дії, необхідні для отримання групи інвалідності. Після цього, в невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 07.03.2025, ОСОБА_11 , зібравши всі затребувані документи, зустрілась з ОСОБА_9 , який висловив останній кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі орієнтовно 12000 гривень для отримання ІІ групи інвалідності.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, ОСОБА_9 , в невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 07.03.2025, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час зустрічі з ОСОБА_11 , одержав від останньої неправомірну вигоду у розмірі 12000 гривень. Цього ж дня, ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_6 , якій передав грошові кошти в сумі 12000 гривень за оформлення 2-ї групи інвалідності, терміном 2 роки ОСОБА_11 . В свою чергу ОСОБА_6 передала ОСОБА_9 його частину грошових коштів в сумі 3000 гривень.

Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, лікар-хірург відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Чернівецька районна лікарня» ОСОБА_8 , будучи у розумінні прим. 1 до ст. 364, прим. 2 до ст. 368 КК України, ЗУ «Про державну службу» службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з лікарем-терапевтом КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи) ОСОБА_6 та лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_9 отримали від громадянина ОСОБА_12 , неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за наступних обставин.

Так, в березні 2025 року, ОСОБА_12 звернувся за медичною допомогою до лікаря-хірурга ОСОБА_8 , який в ході консультації повідомив останньому, що у нього є підстави для продовження оформлення ІІ групи інвалідності, та він за грошову винагороду зможе допомогти в її оформленні.

Вважаючи дії ОСОБА_8 по висловленню пропозиції про необхідність надання неправомірної вигоди кримінально-протиправними, 22.04.2025 у денний час ОСОБА_12 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про учинення кримінального правопорушення та був залучений ними до конфіденційного співробітництва та у подальшому діяв під їх контролем.

В подальшому, 22.04.2025 ОСОБА_12 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_8 , надав останньому грошові кошти в сумі 1000 грн за фіктивне перебування останнього на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Чернівецька районна лікарня». Після цього, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 що всі документи готові, і йому потрібно лише чекати дати призначення комісії щодо встановлення групи інвалідності.

Далі, 22.05.2025 ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_12 та повідомив, що на 26.05.2025 призначено комісію в КНП «Жмеринська ЦРЛ». Крім того, ОСОБА_8 зазначив, що вони спочатку зустрінуться з ОСОБА_9 в місті Жмеринка, який допоможе у вирішенні питання оформлення групи інвалідності, та повідомив, що потрібно з собою мати 1000 доларів США та 20000 гривень.

В подальшому, 26.05.2025 о 09:00 год. ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_12 в місті Шаргород, після чого вони разом поїхали до міста Жмеринка на автомобілі ОСОБА_8 Renault Megane Scenic д.н.з. НОМЕР_1 , де зустрілись з ОСОБА_9 . В ході розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_12 , що за вказану суму грошей потрібно розраховувати на ІІ групу інвалідності терміном один, два роки. Далі, ОСОБА_9 сказав ОСОБА_12 прямувати на комісію, де його буде очікувати ОСОБА_6 .

В подальшому, об 11:00 год. ОСОБА_12 після проходження комісії вийшов з приміщення КНП «Жмеринська ЦРЛ», сів в автомобіль та повідомив ОСОБА_8 , що отримав ІІ групу інвалідності терміном 2 роки. Після цього, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_12 шляхом передачі з рук у руки неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США та 7000 гривень.

Далі, ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , передав останньому вищевказану суму, з якої отримав особисто 100 доларів США та 7000 гривень. Далі, ОСОБА_9 , на виконання попередніх домовленостей, зустрівся з ОСОБА_6 , якій передав грошові кошти в сумі 900 доларів США, з яких отримав особисто 200 доларів США.

В подальшому, 26.05.2025, в період часу з 12:35 по 15:13 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 затримано співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України, вилучено предмет неправомірної вигоди та припинено їх кримінально-протиправну діяльність.

За результатами розслідування, 27 травня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як зазначається прокурором у клопотанні та в судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_6 :

- на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер №1007 від 30.05.2025 відчужила земельну ділянку (реєстраційний номер 206) з кадастровим номером :01:005:0004, площею 0,12 га ОСОБА_13 .

- на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер №995 від 30.05.2025 відчужила земельну ділянку (реєстраційний номер 103) з кадастровим номером :00:001:7119, площею 0,1 га ОСОБА_7 .

- на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер №982 від 29.05.2025 здійснила продаж квартири, площею 63,5 кв. м, житлова площа 40,7 кв. м., розташовану в АДРЕСА_1 ОСОБА_14 .

Таким чином, на думку прокурора, підозрювана ОСОБА_6 , діючи умисно та з метою уникнення конфіскації майна, на підставі договорів купівлі-продажу, здійснила перереєстрацію належного їй майна на інших осіб.

В той же час, обгрунтовуючи клопотання прокурором зазначається про те, що метою накладення арешту на майно є конфіскація майна, як виду покарання.

Так, санкцією частини третьої статті 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Як зазначено вище, прокурор звернулася до суду з клопотанням, в якому просила накласти арешт на земельну ділянку (реєстраційний номер 103) з кадастровим номером :00:001:7119, площею 0,1 га, з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Однак, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №446131730 від 02.10.2025 вбачається, що право власності на земельну ділянку (реєстраційний номер 103) з кадастровим номером :00:001:7119, площею 0,1 га, зареєстровано за ОСОБА_7 .

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Отже, наведеною нормою закріплено можливість накладення арешту на майно підозрюваної особи з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Проте, з досліджених матеріалів кримінального провадження №0000756 від 24.10.2024 слідчим суддею встановлено, що земельна ділянка на яку прокурор просить накласти арешт на даний час не належить підозрюваній, а належить ОСОБА_7 , який немає будь-якого відношення до даного кримінального провадження, останній є третьою особою на майно якої вирішується питання про накладення арешту.

При цьому, та обставина, що право власності на земельну ділянку реєстраційний номер 103) з кадастровим номером :00:001:7119, площею 0,1 га, зареєстровано за ОСОБА_7 30.05.2025, тобто відразу після повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (27.05.2025), на даний час немає правового значення, оскільки в силу положень Цивільного кодексу України (ст. 204 ЦК) правомірність правочину презюмується та законність укладення договору-купівлі продажу земельної ділянки не є предметом дослідження при розгляді даного клопотання.

Посилання прокурора з приводу того, що підозрювана ОСОБА_6 , діючи умисно та з метою уникнення конфіскації майна, на підставі договорів купівлі-продажу, здійснила перереєстрацію належного їй майна на інших осіб, судом до уваги не приймається, оскільки навіть за наявності таких обставин незмінним залишається те, що на час розгляду клопотання підозрювана не являється власником земельної ділянки на яку пропонується накласти арешт, а відтак така земельна ділянка не може бути конфіскована в межах в межах даного кримінального провадження, як майно підозрюваної особи.

Окремої уваги заслуговує те, що положеннями абзацу другого частини десятої статті 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження №0000756 від 24.10.2024 не містять доказів того, що земельна ділянка реєстраційний номер 103) з кадастровим номером :00:001:7119, площею 0,1 га, являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні та не містять доказів того, що ОСОБА_7 не відноситься до категорії добросовісного набувача земельної ділянки, правові підстави для накладення арешту на таке майно відсутні.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000756, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: