ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/186/26 Справа № 705/3836/25 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_7 із змінами на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 8.07.2025 р. у кримінальному провадженні № 0000797 від 2.06.2025 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умань Черкаської обл.,

українець, громадянин України, має середню

спеціальну освіту, не одружений, не працює,

раніше судимий:

- 13.01.2001 р. Уманським міськсудом Черка-

ської обл. за ч. ч. 2, 3 ст. 140, ст. 42, 43 КК

України (1960 р.) до 4 років позбавлення

волі з конфіскацією частини майна;

- 26.02.2006 р. Уманським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до

3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 7.04.2010 р. Уманським міськрайсудом за ч.

2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення

волі;

- 6.12.2012 р. Гайсинським райсудом Вінни-

цької обл. за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК Укра-

їни до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 1.04.2013 р. Уманським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК

України до 3 років 5 місяців позбавлення

волі;

-30.09.2013 р. Немирівським райсудом Він-

ницької обл. за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК

Українидо 3 років 10 місяців позбавлення

волі;

- 3.09.2015 р. Гайсинським райсудом Він-

ницької обл. за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК Укра-

їни до 4 років позбавлення волі;

-10.06.2025 р. Уманським міськрайсудом

Черкаської обл. за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК

України до 1 року обмеження волі, ст. 75

КК України іспитовий строк 1 рік,

проживає

АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 10.06.2025 р., яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців, у період якого зобов`язано, відповідно до ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у сумі 1 782,80 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався. Цивільний позов не заявлено. Речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

У вироку суд зазначив, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

Так, наприкінці квітня 2025 р., більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на викрадення чужого майна через незачинені двері увійшов до підвалу багатоквартирного буд. АДРЕСА_2 , де в коридорі біля підвального приміщення № 53 виявив належний ОСОБА_9 велосипед Azimut40D, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-25/8589-ТВ від 18.03.2025 р. становила 4900 грн., яким він вирішив заволодіти.

З цією метою ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., який в подальшому неодноразово був продовжений Указами Президента України та затверджений Законами України, останній раз Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 р., затвердженим Законом України № 4356-IX від 16.04.2025 р., таємно викрав велосипед Azimut 40D, спричинивши тим самим ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4900 грн., після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На вказаний вирок прокурор Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 в частині кваліфікації дій обвинуваченого через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просив дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вважає, що вирок стосовно обвинуваченого є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

Відповідно до примітки 1 до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ж статтями 187, 262 КК України. Проте, суд першої інстанції зазначені вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність у достатній мірі не врахував.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності та маючи незняту і непогашену судимість за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, наприкінці квітня 2025 р. повторно вчинив крадіжку майна, у зв`язку з чим, згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування його дії кваліфіковано з урахуванням кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину повторно.

Під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції, яке відбулося відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та надав покази про те, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності.

Але суд при наведенні даних про кваліфікацію діяння ОСОБА_8 згідно із встановленими судом обставинами, кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану, не врахувавши при цьому кваліфікуючу ознаку вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України - «вчинено повторно».

Отже, суд, провівши судовий розгляд у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, всупереч положенням цієї норми кримінального процесуального закону фактично у вироку не в повній мірі відобразив ті обставини, які учасниками кримінального провадження не оспорювалися, оскільки не вказав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, обвинуваченим вчинено повторно.

У змінах до апеляційної скарги прокурор Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_7 просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 через істотне порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Змінені апеляційні вимоги мотивував тим, що відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право її змінити.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, апелянт вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку судом повинно зазначатися формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, у першу чергу повинен вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винуватий обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

З огляду на вищевказане, встановлення саме судом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного, що були встановлені на підставі досліджених доказів, є необхідною умовою для визнання судового рішення законним та обґрунтованим.

Однак, як вбачається з вироку, судом не дотримано наведені вимоги кримінального процесуального закону.

Так, суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Однак, всупереч вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, суд не виклав формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, натомість лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обвинувачується згідно обвинувального акту.

Крім того вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги правову позицію суду касаційної інстанції, викладену у постанові від 23.02.2023 р. у справі № 733/859/21, згідно з якою обставини, встановлені досудовим розслідуванням, є основою висунення обвинувачення, натомість обставини встановлені судом є основою ухвалення рішення щодо винуватості чи невинуватості особи. Відтак, не викладення у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не встановлення під час судового розгляду фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, зазначивши у мотивувальній частині лише обставини, встановлені досудовим розслідуванням, є істотним порушенням кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування вироку.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки власних висновків щодо висунутого ОСОБА_8 обвинувачення не зробив, чим позбавив суд апеляційної інстанції можливості перевірити правильність висновків про доведення обвинувачення в ході апеляційного перегляду вироку.

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, враховуючи істотні порушення кримінального процесуального законодавства необхідно перевірити та надати оцінку в ході нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання Черкаського апеляційного суду, призначене на 15.01.2026 р. не з`явилась, належним чином була повідомлена про день, час та місце судового засідання, про що свідчать довідка про доставку повідомлення у додаток Viber (а. пр. 67) та телефонограма від 6.10.2025 р. (а. пр. 68). Заяви про відкладення розгляду не надала. Справу було розглянуто без її участі, тому що відповідно до вимог ст. 405 КПК України її участь не є обов`язковою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 15.01.2026 р. також не з`явився. Проте апеляційний суд дійшов висновку, що вказане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 може бути розглянутим без його участі, оскільки в провадженні встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є безумовними підставами для скасування рішення суду та призначення нового судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури та просила задовольнити її із вказаних у ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону при ухваленні вироку у даному кримінальному провадженні, допущені судом порушення кримінального процесуального закону, які відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Пунктом 2 частини 3 ст. 374 КПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. визначено, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винуватості кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції у ній виклав не формулювання обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке визнав доведеним, а зазначив лише обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_8 обвинувачувався органом досудового розслідування згідно обвинувального акту. Зокрема, суд вказав, що згідно обвинувального акту наприкінці квітня 2025 р., більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на викрадення чужого майна через незачинені двері увійшов до підвалу багатоквартирного буд. АДРЕСА_2 , де в коридорі біля підвального приміщення № 53 виявив належний ОСОБА_9 велосипед Azimut 40D, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-25/8589-ТВ від 18.03.2025 р., становила 4900 грн, яким він вирішив заволодіти.

З цією метою ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану

введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 р., який в подальшому неодноразово був продовжений Указами Президента України та затверджений Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 р., затвердженим Законом України № 4356-IX від 16.04.2025 р., таємно викрав велосипед Azimut 40D, спричинивши тим самим ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4900 грн., після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Суд у вироку вказав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - яктаємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану і таким чином, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи із встановлених ст. ст. 7 та 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, змісту ст. ст. 409, 412 та 415 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на вирок, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

При не встановленні судом фактичних обставин провадження визнаних доведеними, апеляційний суд позбавлений можливості оцінити доведеність винуватості ОСОБА_8 , достовірність наявних в провадженні доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, правильність та відповідність призначеного покарання.

Порушення судом першої інстанції вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 .

Враховуючи зазначені обставини та з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне повністю задовольнити змінену апеляційну скаргу прокурора, а вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому при новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини справи, належним чином дати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження, ретельно перевірити доводи сторони захисту, дати їм оцінку в сукупності з іншими доказами та в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення, відповідно до ст. 370 КПК України.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Тому при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції необхідно перевірити доводи апеляційних скарг, зокрема ті, на які звертає увагу апелянт та дати їм оцінку. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно прийняти до уваги наведене, усунути допущені порушення та з додержанням вимог ст. ст. 370-374 КПК України ухвалити у справі законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 405, 407, 409, 412, 415 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 8.07.2025 р. стосовно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Змінену апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді