УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/673/26

18 лютого 2026 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль клопотання слідчого СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000035 від 14.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням, яке погоджено прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000035 від 14.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 14.02.2026 о 13:30 год. зі служби 102 надійшло повідомлення поліцейського СРПП ВП №2 Рівненського РУП Волинець, про те, що 14.02.2026 о 13:29 год. поблизу с.Новий Берестовець, Рівненського району, зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія транспортного засобу марки «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив деревину породи «сосна», без відповідних документів.

14.02.2026 слідчим СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , враховуючи необхідність з метою невідкладного виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання слідів вчинення злочину, до постановлення ухвали слідчого судді, на території філії «Поліський лісовий офіс» Костопільського надлісництва, що за адресою: вул.Князя Володимира, 5, м.Костопіль, Рівненський район, Рівненська область, проведено огляд автомобіля марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належного ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , дозвіл на огляд якого надав водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

В ході огляду встановлено, що в причепі вказаного автомобіля наявна деревина породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м, без відповідних документів.

За результатами огляду автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 з наявною у ньому деревиною породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м, вилучено до ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу, а саме кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.246 КК України.

Наразі у кримінальному провадженні вбачається необхідність накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 з наявною у ньому деревиною породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок - довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 з наявною у ньому деревиною породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м, є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

Представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 , подано заяву про розгляд клопотання без його участі та без участі власника майна, заперечує проти задоволення клопотання щодо арешту транспортного засобу, оскільки на ньому лише надавались послуги з перевезення і йому не відомо походження ватажу.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.107 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши клопотання і додані до нього документи, слідчим суддею встановлено наступне.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя враховує, що факт відсутності документів на деревину породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м і які були виявлені 14.02.2026 о 13:29 год. поблизу с.Новий Берестовець, Рівненського району і знаходяться у вантажному автомобілі «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , слідчим доведено, які той факт, що вказана деревина є доказом кримінального правопорушення та існує необхідність запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення передачі стороннім особам та проведення відповідних судових експертиз є достатньою підставою вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, вказане майно деревина, є предметом злочину, що відобразив на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, саме по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Окрім, цього отримання зазначених речей має значення для кримінального провадження і підлягає вилученню та зберіганню при матеріалах кримінального провадження, для подальшого використання, як доказ та таке утримання необхідне для подальшого проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Арешт вказаного майна проводиться з метою проведення об`єктивного, повного, всебічного досудового розслідування.

Враховуючи викладене та можливість використання вилученого майна як доказу у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на деревину породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м.

Щодо арешту на автомобіля марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , то слідчий суддя враховує наступне.

За змістом частини першої ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. А за змістом частини четвертої згаданої статті, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст.1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах SperrongandLonnrothvSweden" від 23.09.82, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко проти України" від 1.06.2006).

Так, відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, ч.1 ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Так слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено, що автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, чи доказом злочину, чи набутий злочинним шляхом або може бути конфіскований.

Також слідчим не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, в результаті якого можливе вилучення вказаного транспортного засобу та його арешт.

Слідчим також не доведено, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, за встановлених слідчим суддею обставин, слідчим не доведено, що застосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження до зазначеного автомобіля потребує досудове розслідування і такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині арешту автомобіля «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на речові докази:

Деревину породи «сосна» в кількості 50 колодок, з яких: 46 колодок довжиною 4 м та 4 колодки довжиною 6 м.

В частині клопотання, а саме щодо накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 відмовити.

Повернути автомобіль марки «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , його власнику ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає до негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1