КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7234/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року про відмову у арешті майна в рамках запиту компетентного органу Сполучених Штатів Америки про надання правової допомоги у кримінальній справі CRM-182-99355,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна в рамках запиту компетентного органу Сполучених Штатів Америки про надання правової допомоги у кримінальній справі CRM-182-99355.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна та накласти арешт на майно, тимчасово вилучене в ході обшуку, проведеного 14.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду, за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка, буд.14-Д, кв.208, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключів від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, яке належить громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт є виправданим та необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, що проводиться компетентним органом США.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку представників власника майна - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за дорученням Офісу Генерального прокурора організовано виконання запиту компетентного органу Сполучених Штатів Америки про надання правової допомоги у кримінальній справі CRM-182-99355.

Згідно із наявними матеріалами встановлено, що компетентні органи Сполучених Штатів Америки здійснюють розслідування несанкціонованого втручання в комп`ютерні мережі, що призвело до негативних наслідків та матеріальних збитків.

З метою виконання запиту про надання міжнародно-правової допомоги скеровано доручення до ДКІБ СБУ, з метою встановлення всі можливі місця проживання громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отримавши відповідь на виконане доручення, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , крім того має у власності автомобіль марки «Mercedes Benz S63 AMG», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Audi RS Q8», 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 .

Крім того, за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_12 одружений на громадянці України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має у власності нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , та володіє транспортними засобами марки «Lexus NX 200T», 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 та марки «Porsche Сayenne S E-Hybrid» 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , крім того встановлено, що ОСОБА_12 також користується вказаною адресою та використовує вказані автомобілі.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також відповіді на запит від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_14 .

14.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення обшуку було здійснено вилучення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування та які відповідно до КПК України вважаються тимчасово вилученим майном. Таким майном є: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.08.2025 постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням в рамках запиту компетентного органу Сполучених Штатів Америки про надання правової допомоги у кримінальній справі CRM-182-99355 про арешт майна шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключів від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, які належать громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.

Однак, колегія суддів з такими висновками слідчого судді не може погодитися, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 542, 543, 561, 562 КПК України міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються КПК України і чинними міжнародними договорами України. На території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені КПК України або міжнародним договором. Якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому КПК України, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави. У разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія потребує надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому КПК України, лише у разі, якщо це передбачено міжнародним договором або є обов`язковою умовою надання такого виду допомоги за законодавством запитуваної сторони. При цьому строк дії такого дозволу не обмежується, а належно засвідчена копія дозволу долучається до матеріалів запиту.

Відповідно до ст. 568 КПК України, на підставі запиту про міжнародну правову допомогу відповідні органи України проводять передбачені цим Кодексом процесуальні дії, а також інші передбачені спеціальним законом дії з метою виявлення та арешту майна, грошей і цінностей, що відповідають будь-якій із ознак, передбачених частиною першою статті 96-2 Кримінального кодексу України, а також майна, яке належить підозрюваним, обвинуваченим або засудженим особам. При накладенні арешту на майно, зазначене в частині першій цієї статті, забезпечуються необхідні заходи, зокрема передбачені пунктом 5 частини шостої статті 100 цього Кодексу, з метою його збереження до прийняття судом рішення щодо такого майна, про що повідомляють запитуючій стороні.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження за зверненням компетентного органу Сполучених Штатів Америки про надання правової допомоги у кримінальній справі CRM-182-99355 містять достатньо даних, які свідчать про те, що арешт тимчасово вилученого майна шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключів від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, які належать громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованим, оскільки це майно вочевидь могло бути одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення або за кошти здобуті злочинним шляхом, що відповідає ознакам, передбаченим частиною першою статті 96-2 Кримінального кодексу України, що є підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майно на виконання запиту компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на даному етапі потреби розслідування компетентного органу Сполучених Штатів Америки виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникненню чи знищенню, що може перешкодити розслідуванню, а слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, не в повній мірі оцінив та дослідив матеріали провадження, надавши неправильну оцінку доводам прокурора в частині необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Таким чином, колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді щодо того, що клопотання прокурора не містить достатньо доводів на підтвердження відповідності вищевказаного майна ознакам речового доказу.

Як вбачається із клопотання прокурора про арешт майна, воно містить посилання на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність тимчасово вилученого майна ознакам речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, а відтак, воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

На переконання колегії суддів, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України прокурором у клопотанні доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, знищене або пошкоджене.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, майно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження, підлягає арешту, з тих підстав, що воно відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до пошкодження або втрати доказів, і таким чином, може позбавити реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Вищевикладене свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, а тому, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нову про задоволення клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна в рамках запиту компетентного органу Сполучених Штатів Америки про надання правової допомоги у кримінальній справі CRM-182-99355 - задовольнити.

Накласти арешт на майно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «PORSHE CAYENNE S E-HYBRID», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES BENZ S63 AMG», д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля «MERCEDES BENZ» із брелком чорного кольору, у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_4____________ ОСОБА_3 ___________