Справа № 203/2572/25
Провадження № 1-кп/932/766/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисниці ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (ВКЗ),

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпра, клопотання щодо запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 21 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.361КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 від 21 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.361КК України.

Захисниця, надавши суду письмове клопотання з додатками, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та Рішення ЄСПЧ, а також на обґрунтування її вимог викладених в клопотанні, просила змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , та замість застави застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і повернути внесену заставу, вказуючи, що залишок застави, яка була внесена ОСОБА_6 , необхідний для повернення заставодавцю, оскільки останній, як і сам ОСОБА_5 , мають дуже скрутне матеріальне становище. ОСОБА_5 - сумлінно виконує обов`язки в статусі обвинуваченого, що свідчить про його бездоганну поведінку та бажання довести свою невинуватість в суді. За весь час судового провадження обвинувачений не ухилявся, не переховувався від суду, змінивши місце проживання, належним чином про це повідомив. На всі виклики суду та погоджені дати і час, ОСОБА_5 з`являється для розгляду даного кримінального провадження. Це свідчить про його відкриту, передбачувану та добросовісну поведінку, яка жодним чином не може свідчити про наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України. Таку поведінку варто розглядати, як форму добровільного виконання процесуальних обов`язків і це вже доведено на практиці, незалежно від застосованої застави. Крім того, захисниця, звертає увагу на той факт, що кримінальні правопорушення інкриміновані обвинуваченому не пов`язані із завданням матеріальної шкоди чи майнових збитків. У жодному з епізодів провадження немає визнаних потерпілих осіб, а також не зафіксовано жодної заявленої або встановленої шкоди, що підлягає компенсації. Цей факт має істотне значення при оцінці доцільності продовження застосування застави, оскільки застава, як забезпечувальний запобіжний захід, може бути обґрунтована також необхідністю забезпечити відшкодування шкоди. Відсутність такої необхідності знижує обґрунтованість подальшого обмеження майнових прав обвинуваченого шляхом збереження застави. Сторона захисту звернула увагу суду, на те, що ОСОБА_5 , є пенсіонером МВС, має статус УБД, отримував бойове поранення, офіційно працевлаштувався, має постійну адресу проживання, позитивно характеризується, одружений, має неповнолітню дитину і все це вказує на стійки соціальні зв`язки обвинуваченого. На сьогоднішній день, обвинувачений, як і його донька, потребують дороговартісного лікування, що призводить до матеріальних витрат, а середньомісячний дохід обвинуваченого не покриває вимушених затрат. У зв`язку із зміною особистих життєвих обставин, сторона захисту просить суд змінити запобіжний захід та повернути заставу.

Обвинувачений - повністю підтримав клопотання захисниці та просив суд його задовольнити.

Прокурор - заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, зважаючи на те, що ризики, які були враховані раніше під час обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, станом на теперішній час не перестали існувати і застосований запобіжний захід, є більш дієвим на відміну від запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та надає можливість контролювати обвинуваченого із забезпеченням повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження в розумні строки.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене стороною захисту клопотання та його вимоги, враховуючи заперечення сторони обвинувачення, приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

На поточний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового слідства.

Відповідно до ч.1 ст.201КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2025 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 495 прожиткових мінімумів, що становить 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривен, 00 копійок, яку було внесено застоводавцем ОСОБА_6 ..

Як вбачається зі змісту ухвали Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року - клопотання сторони захисту щодо запобіжного заходу було задоволено частково. Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави, було залишено без змін. Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.03.2025 у розмірі 495 прожиткових мінімумів, що становить 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривен, 00 копійок - зменшено до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, 00 копійок. Різницю, від раніше визначеного розміру застави, яка складає 195 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 591 600 (п`ятсот дев`яносто тисяч шістсот) гривень, 00 копійок, внесену заставодавцем ОСОБА_6 на відповідний розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в м. Києві, було повернуто заставодавцю.

Нормами Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ст.182, не передбачено обмеження строку дії у часі ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.1 ст.182КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Отже запобіжний захід у вигляді застави по своїй правовій суті є внесенням грошових коштів, а не виконанням певних обов`язків, які покладаються відповідно до вимог ч.5 ст.194КПК України на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту ч.6 ст.194КПК України двох місячний строк застосовується виключно до обов`язків, які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу, а не до самого такого заходу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. Отже, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію лише в частині дії покладених обов`язків, а не стосовно застосування запобіжного заходу в цілому.

Відповідно до ч.7 ст.182КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Стаття 182 цього Кодексу, що регулює питання обрання запобіжного заходу у виді застави, як і ст.ст.179,180КПК України, що регулюють питання обрання запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання та особистої поруки відповідно, не містить норми щодо строку дії цього запобіжного заходу, на противагу ст.ст.181,183КПК в поєднанні зі ст.196 цього Кодексу, які зобов`язують суд визначати в ухвалі про обрання чи продовження таких заходів строк її дії. Не містить КПК України і норми щодо необхідності продовження строку дії застави.

Разом з тим, згідно діючого кримінального процесуального кодексу України, підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися суддею при застосуванні запобіжного заходу, зменшення встановлених ризиків, тощо.

За змістом клопотання підставою для зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави є, зокрема, на думку сторони захисту зміна особистих життєвих обставин та наявність бездоганної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Проте наведені стороною захисту обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

За змістом ст.ст.201,331КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, мають право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Правовий аналіз змісту зазначеної норми свідчить, що підставою для зміни запобіжного заходу є наявність відомостей, які не були враховані під час вирішення питання про його застосування і які мають суттєве значення для оцінки обставин, що обумовлюють застосування запобіжного заходу, оскільки свідчать про невиправданість застосування таких заходів.

Разом з тим, доводи сторони захисту, не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання такого заходу.

Той факт, що ОСОБА_5 демонструє бездоганну процесуальну поведінку, та не будучи обмеженим у пересуванні, не вжив заходів із переховування від суду, а також не вчинив дій із тиску на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить лише про те, що застосований до нього запобіжний захід та визначена сума застави є такими, що достатньою мірою гарантують виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечують його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст.42КПК України.

Таким чином, доводи сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку із зміною особистих життєвих обставин та забезпеченням ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки та відсутністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177КПКУкраїни є безпідставними.

У межах поданого клопотання, суд приходить до переконання, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі явки до суду, підставою для зміни запобіжного заходу також не може бути відмова заставодавця від свого процесуального статусу (така відмова нормами чинного законодавства не передбачена), його слід визначати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати відсутність існування ризиків передбачених ст.177КПК України, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп.«а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності свідчать, що ризики, передбачені ч.1 ст.177КПК України, продовжують існувати на доволі високому рівні, а зважаючи на стадію кримінального провадження відсутні підстави стверджувати про їх істотне зменшення, як підстави для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд переконаний, що ризики, які були обґрунтовані прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та визнані слідчим суддею/судом, як такі, що мають місце не зникли і на теперішній час, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії початку судового слідства.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави наразі є необхідною гарантією для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків під ризиком втрати цих коштів.

Отже, відсутні підстави для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави.

Стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його обґрунтування у суді не наведено жодних доводів та доказів того, що станом на день подання даного клопотання до суду відсутні ризики, встановлені ст.177КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, відповідно до ухвали слідчого судді.

Відповідно ч.11 ст.182КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ураховуючи викладене вище, особу обвинуваченого, стадію судового провадження, відсутність спростування наявності раніше підтверджених ризиків, суд приходить до висновку про недоцільність зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання в частині зміни запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Водночас, суд зважає на те, що практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу.

Ураховуючи викладене вище, оскільки обвинувачений дотримується належної процесуальної поведінки, тривалість дії запобіжного заходу (застави), який забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.42КПК України, стосовно обвинуваченого доцільно встановити заставу меншого розміру, який в такій же мірі дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки саме це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої не встановлена вироком суду.

Так, органи зобов`язані належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» п. п. 78-80).

У клопотанні та судовому засіданні сторона захисту звернула увагу суду на те, що застава у повному обсязі була внесена не самим обвинуваченим, а іншою особою, яка не є учасником кримінального провадження. Більше того, грошові кошти були передані дружині обвинуваченого на підставі боргової розписки, що підтверджує факт тимчасовості та зворотності цього внеску. Наразі особа, яка фактично надала ці кошти, перебуває у фінансово скрутному становищі, що підтверджується відповідними документами, а обвинувачений не має реальної можливості повернути ці кошти. Тобто, продовження застосування запобіжного заходу у вигляді застави, за відсутності порушень з боку обвинуваченого, є надмірним і ставить під удар інтереси добросовісної третьої особи.

Суд урахував обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 , є пенсіонером МВС, має статус УБД, отримував бойове поранення, офіційно працевлаштувався, має постійну адресу проживання, позитивно характеризується, одружений, має неповнолітню дитину і все це вказує на стійки соціальні зв`язки обвинуваченого. На сьогоднішній день, обвинувачений, як і його донька, потребують дорого вартісного лікування, що призводить до матеріальних витрат, а середньомісячний дохід обвинуваченого не покриває вимушених затрат. ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою та разом із сім`єю витрачає кошти на оренду житла, тобто, маючи бездоганну репутацію, фактично знаходиться в тяжкому матеріальному становищі та особа, яка внесла заставу, і яка, на сьогодні, також перебуває в скрутному матеріальному стані, періодично звертається за поверненням грошей наданих під боргову розписку.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що застава у ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що за приписами п.3 ч.5 ст.182КПК України, є вище мінімального розміру в даній категорії справ та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, для обвинуваченого з тією ж вірогідністю, зможе забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та буде достатньо домірним заходом на теперішній час у статусі обвинуваченого, який, на переконання суду, належним чином виконує обов`язки передбачені ч.7 ст.42КПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, в частині повернення розміру застави, а саме розмір застави, визначений ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб можливо зменшити до ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та повернути різницю внесених коштів заставодавцю .

Таким чином, зменшуючи розмір раніше визначеної застави до ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховано, що такий розмір буде співмірним та не буде надмірним тягарем для обвинуваченого, достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого, та зумовлений тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим засобом, щоб у обвинуваченого ОСОБА_5 щодо якого застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176,179,182,331,376КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту задовольнити частково.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Розмір застави, визначений ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, 00 копійок - зменшити до ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, 00 копійок.

Різницю, від раніше визначеного розміру застави, яка складає сто вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 545 040 (п`ятсот сорок п`ять тисяч сорок) гривень, 00 копійок, внесену заставодавцем ОСОБА_6 на відповідний розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в м. Києві - повернути заставодавцю - ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Дніпра ОСОБА_1