Справа №591/9019/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/382/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/9019/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14.06.2024, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та виправданий,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_9 винним за ч. 1 ст. 263 КК і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим за ч. 1 ст. 263 КК, оскільки ОСОБА_9 отримав зброю для участі у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації згідно Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 14.06.2024 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підстав ст. 75, 76 КК ОСОБА_9 звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 3585 грн. Цим же вироком ОСОБА_9 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК та виправданий у зв`язку з недоведенням наявності в його діянні складу правопорушення.

Згідно вироку, ОСОБА_9 у невстановлений час незаконно придбав вогнепальну зброю пістолет конструкції Макарова, калібру 9мм, який, діючи умисно, переніс та до 07.07.2023 зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також згідно обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_9 пред`явлене обвинувачення в тому, що він 07.07.2023 близько 07 год. 30 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з особливою зухвалістю, умисно здійснив постріл із пістолета конструкції Макаров, калібру 9мм із вікна квартири, яке виходить на проїзну частину дороги по вул. Петропавлівській, 86, у м. Суми, унаслідок чого куля влучила у дах автомобіля, у салоні якого знаходилися водій ОСОБА_12 та два пасажира, після чого куля вилетіла через розбите вікно автомобіля з протилежного боку. Внаслідок дій ОСОБА_9 на значний проміжок часу працівниками поліції був перекритий рух транспорту по вул. Петропавлівська у м. Суми, тимчасово порушена нормальна діяльність магазинів та інших установ, розташованих на цій вулиці.

Розглянувши це обвинувачення, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності доказів об`єктивної сторони у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства, сам собою факт вчинення ОСОБА_9 пострілу не дає достатніх підстав для кваліфікації таких дій як хуліганство, і, відповідно, відсутність цих елементів свідчить про відсутність у діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, то вони не можуть бути прийнятими до уваги через їх необґрунтованість.

Так, розглянувши кримінальне провадження в цій частині, суд першої інстанції визнав доведеним пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 263 КК.

На підтвердження встановлених обставин місцевий суд послався на наступні докази: протокол слідчого експерименту від 08.07.2023 за участю ОСОБА_9 , у ході якого були відтворені дії обвинуваченого, обстановка та обставини вчинення злочину; речовий доказ пістолет конструкції Макарова (ПМ), калібру 9мм, серійний номер: « НОМЕР_1 » 1989 року випуску, 6 патронів калібру 9х18 мм «ПМ»; висновки експертів № СЕ-19/117-23/14107-БЛ та № СЕ-19/117-23/14106-БЛ від 15.09.2023, згідно яких наданий на дослідження пістолет, що вилучений під час проведення слідчого експерименту, являється вогнепальною зброєю короткоствольним, нарізним, самозарядним пістолетом конструкції Макарова (ПМ), калібру 9мм, серійний номер: « НОМЕР_1 » 1989 року випуску, який придатний до стрільби; надані на дослідження 6 патронів відносяться до бойових припасів, є патронами калібру 9х18 мм «ПМ», виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби; лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.09.2023, згідно якого пістолет Макарова (ПМ), калібру 9мм, серійний номер: « НОМЕР_1 » 1989 року випуску, рахується за даним Центром, знаходився на зберіганні на складах ракетно-артилерійського озброєння в/ч НОМЕР_2 та начальником складу ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавався. З початку повномасштабної агресії російської федерації його місцезнаходження не відомо.

Оцінивши вказані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, утворює носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Конструкція наведеної правової норми є бланкетною, тобто містить відсилання до спеціального закону, яким установлено одержання дозволу на зазначені вище дії. При цьому поняття «закон» на нормативному рівні не визначено.

Згідно правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-кс, у КК термін «закон» використовується як у широкому, так і у вузькому значенні. І, коли у тексті КК слово «закон» вживається у широкому значенні, то воно може охоплювати як власне закони, так і інші акти чинного законодавства. Саме у такому (широкому) значенні слово «закон» вжито у ст. 263 КК. У розумінні цієї статті «передбаченим законом дозволом» на поводження зі зброєю варто вважати дозвіл, що може бути встановлений будь-яким нормативно-правовим актом, у тому числі підзаконним.

Порядок поводження зі зброєю, в тому числі підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на її придбання, носіння і зберігання, установлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (далі Положення) та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (далі Інструкція).

Крім того, після введення в Україні воєнного стану, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.03.2022 № 175 затверджено «Порядок отримання вогнепальної зброї і боєприпасів цивільними особами, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав» (далі Порядок), який визначає механізм тимчасової видачі на період запровадження воєнного стану вогнепальної зброї і боєприпасів до неї громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, для участі у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав.

Таким чином, у контексті застосування ст. 263 КК зазначені Положення, Інструкція та Порядок охоплюються поняттям «закон».

Зміст бланкетної диспозиції ст. 263 КК полягає у встановленні переліку дій щодо зброї, які за умови відсутності передбаченого законом дозволу визнаються злочинами. Норми ж Інструкції, Положення та Порядку чітко визначають умови, за яких придбання, зберігання, носіння та інші дії щодо зброї санкціонуються державою і таким чином набувають правомірного характеру.

З положень ч. 1 ст. 263 КК особа має можливість з достатньою точністю наперед передбачити, що за відсутності дозволу наведені дії становитимуть злочин і спричинять передбачені цим Кодексом правові наслідки.

Відповідно ст. 1-3, 6 Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» (в редакції, чинній на момент вчинення злочину), у період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії рф та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Застосування цивільними особами вогнепальної зброї, отриманої відповідно до цього Закону, здійснюється аналогічно до застосування зброї військовослужбовцями під час виконання ними завдань щодо відсічі збройної агресії проти України в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Цивільні особи зобов`язані здати отриману ними вогнепальну зброю і невикористані боєприпаси до неї до органів Національної поліції України не пізніше 10 днів після припинення або скасування дії воєнного стану в Україні.

Дія цього Закону поширюється на всіх осіб, які отримали вогнепальну зброю і боєприпаси до неї у випадку, передбаченому ст. 1 Закону, незалежно від дати їх видачі та застосовується протягом дії воєнного стану і 10 днів після його припинення або скасування.

Згідно п. 9 Порядку видана вогнепальна зброя і невикористані боєприпаси до неї підлягають поверненню цивільною особою до припинення або скасування дії воєнного стану в Україні органам Національної поліції України або вилучається ними у разі самоусунення від участі у відсічі збройної агресії, неспроможності з інших підстав брати участь у відсічі збройної агресії тощо.

Сама природа правового регулювання п. 9 Порядку спрямована на недопущення неконтрольованого обігу зброї та забезпечення належного рівня публічної безпеки. Тому законодавець прямо пов`язує можливість тимчасового володіння зброєю з активною участю особи у відсічі агресії та встановлює чіткі підстави для повернення зброї, які не залежать від суб`єктивного сприйняття особою необхідності чи доречності такого повернення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 11.02.2022 ОСОБА_9 виключений з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у запасі і з цього часу не є військовозобов`язаним. У період з 24.02.2022 до 05.04.2022 ОСОБА_9 приймав активну участь в організації відсічі російським окупантам в складі доданих сил в/ч НОМЕР_3 в складі окремої групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 », сформованої на базі ГФ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та Охоронно-детективної агенції « ІНФОРМАЦІЯ_4 », при НОМЕР_4 окремому батальйоні ТРО, на даний час знаходиться в оперативному резерві. У перші дні повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_9 отримав зброю на території «Артучилища», переніс її за місцем мешкання та зберігав до 07.07.2023. 06.04.2022 ОСОБА_9 повернувся працювати за основним місцем роботи.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з 06.04.2022 ОСОБА_9 фактично припинив свою участь у заходах з відсічі та стримування збройної агресії рф проти України, оскільки він відновив виконання трудових обов`язків за основним місцем роботи. При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_9 після 06.04.2022 продовжував виконувати завдання територіальної оборони, взаємодіяти з військовими підрозділами або був залучений до будь-яких дій, які б потребували законного володіння виданою зброєю, матеріали справи не містять, а сам факт перебування в оперативному резерві ще не надає йому права зберігати вогнепальну зброю поза встановленим законом порядком.

За таких обставин на ОСОБА_9 прямо поширювалися вимоги п. 9 Порядку, які встановлюють чіткий та безумовний обов`язок цивільної особи повернути видану їй вогнепальну зброю та невикористані боєприпаси одразу після припинення участі у відсічі збройної агресії. Вказана норма сформульована імперативно й не передбачає жодних винятків, альтернатив чи можливості на власний розсуд продовжувати володіння такою зброєю після завершення виконання оборонних завдань.

Зважаючи на те, що з 06.04.2022 ОСОБА_9 фактично припинив участь у відсічі та стримуванні збройної агресії рф проти України, він був зобов`язаний негайно повернути отриману вогнепальну зброю та невикористані боєприпаси органам Національної поліції України. Проте після фактичного самоусунення від виконання оборонних завдань ОСОБА_9 не повернув зброю та боєприпаси у встановленому законом порядку, а продовжив їх зберігати, не маючи на те законних підстав, що і утворює склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга його захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 14.06.2024 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4