Провадження №: 1-кп/336/749/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження за № 0000648 від 23.02.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження за № 0000648 від 23.02.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обгрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2013 приблизно о 20:00 год., двоє невідомих осіб знаходячись по вул. Кутузова, діючи за попередньою змовою, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, застосованого у відношенні неповнолітнього ОСОБА_5 , відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 , що знаходилося у його сина ОСОБА_5 , чим завдали збиток в розмірі 320 гривень.

23.02.2013 за даним фактом внесені відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000648, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та розпочато досудове розслідування.

Під час проведення досудового розслідування було допитано малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що проживає спільно зі своїм батьком - ОСОБА_6 , 1970 р.н., матір`ю - ОСОБА_7 , 1974 р.н. та братом - ОСОБА_8 , 1995 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 . 22.02.2013 приблизно о 20:00, повертаючись додому від свого друга та прямуючи по вул. Кутузова, до нього підійшли двоє невідомих чоловіків, віком приблизно 20-25 років (докладніше описати вказаних осіб із зазначенням рис обличчя та відмінних ознак потерпілий не зміг), які перебували в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому один із вказаних чоловіків наніс ОСОБА_5 один удар лівою ногою по стегновій частині правої ноги, після чого обидва почали вимагати від останнього віддати цінне майно, яке перебувало в нього при собі. Внаслідок вказаних дій малолітній (неповноліній) потерпілий віддав вказаним особам мобільний телефон марки «Nokia 2700» в корпусі чорного кольору, в якому перебувала сім-картка мобільного оператора «Лайф» (матеріальної цінності не представляє), рахунок якої було поповнено на суму 5 грн. та грошові кошти у сумі 15 грн. Вказаний мобільний телефон перебував у останнього в користуванні та оцінюється потерпілим на загальну суму 300 грн.

Окрім цього, в ході досудового розслідування було допитано потерпілого - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що 22.02.2013 року приблизно о 20:05, перебуваючи з адресою мешкання з родиною, а саме з дружиною та молодшим сином, додому повернувся їх середній син ОСОБА_5 , який розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, які зазначено раніше.

Під час проведення оперативних заходів було допито осіб, які мешкають поруч із місцем вчинення злочину, але свідків вказаної події, встановлено не було.

В подальшому неодноразово надавалися доручення в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України з метою встановлення викраденого майна та осіб, які вчинили вказаний злочин, але станом на теперішній час осіб не встановлено, майно не знайдено.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, - карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у вчиненні тяжкого злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведеними слідчими діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказаний злочин, повідомлення про підозру жодній особі вручено не було.

Враховуючи, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту скоєння злочину пройшло більше трьох років, а особу, що вчинила кримінальний проступок не встановлено, тому є необхідним закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Верховний суд висловив свою правову позицію в багатьох рішеннях, зокрема в ухвалі від 22.03.2021 (справа № 326/1101/20) де зазначив, що за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

Окрім цього, колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 10.08.2021 (справа № 682/915/21) зазначено, що неповнота досудового розслідування не впливає на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав.

Також Верховний суд в ухвалі від 01.12.2020 (справа № 264/4166/20) зауважив, що посилання на невиконання слідчим попередніх ухвал слідчих суддів місцевого суду, апеляційного суду, якими були скасовані попередні постанови про закриття кримінального провадження, що призвело до спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав і просив задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Потерпілий, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

За нормою п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, яка передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка причетна до його скоєння.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність врегульована у чітко визначених випадках (ст.5 КК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

На підставі наведеного, враховуючи дату скоєння кримінального правопорушення та зазначені вище обставини, оскільки винну особу не встановлено, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 49 КК України, п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2, абз. 4 ч. 4 ст. 284, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000648 від 23.02.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1