Номер провадження 1-кс/404/3506/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть скарги:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вище вказаною скаргою, відповідно до якої просила:

- зобов`язати уповноважену особу Кропивницкого РУП ГУНП в Кіровоградській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення по заяві від 19.09.2025;

- витребувати матеріали перевірки заяви.

Скаргу мотивувала тим, що 19.09.2025 ОСОБА_3 звернулася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій вказала фігурантів злочину та їх мету у вчиненні кримінального правопорушення, однак відомості до ЄРДР не внесені.

II.Позиції сторін.

Ухвалою слідчого судді від 03.10.2025 відкрито провадження з розгляду даної скарги та призначено судове засідання на 16.10.2025 на 09.10 год.

У судове засідання 16.10.2025 ОСОБА_3 не з`явилася, належно повідомлялася про дату, час та місце судового засідання. Будь-яких заяв чи клопотань не подавала.

У судове засідання, призначене на 28.11.2025, ОСОБА_3 повідомлялася засобами смс-повідомлення на номер мобільного телефону, однак, смс-повістка не була доставлена.

У судове засідання 18.12.2025 ОСОБА_3 знову не з`явилася, належно повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду скарги не подала.

Уповноважена особа Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та прокурор Кропивницької окружної прокуратури про розгляд скарги повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, їх неявка не перешкоджає у вирішенні заявлених вимог за поданою скаргою.

Від Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області на виконання ухвали слідчого судді надано матеріали перевірки по матеріалам ЄО55820.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконанняокремихпроцесуальнихдійабоприйняттяокремихпроцесуальнихрішень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Одним із критеріїв для визначення розумності строків кримінального провадження є поведінка учасників кримінального провадження (п.2 ч.3 ст.28 КПК України).

У частині 1 статті 2 КПК України визначено, що одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

З огляду на викладене, зважаючи на вказані строки, визначені законодавством, процесуальну поведінку особи, яка подала скаргу, тривалість розгляду скарги, а також витребування судом матеріалів за розглядом заяви ОСОБА_3 від 19.09.2025, подальше відкладення розгляду скарги ОСОБА_3 , яка не з`явилася у низку судових засідань протягом тривалого проміжку часу, безумовно порушуватиме розумні строки кримінального провадження як одну із засад кримінального провадження, нівелюватиме завдання, визначені КПК України.

Для вирішення заявлених вимог скаржник не з`явилася у заздалегідь призначені судові засідання. Про день, час та місце розгляду справи особисто повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки не подала.

На сайті Фортечного районного суду м. Кропивницького (https://kr.kr.court.gov.ua/sud1059/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов протии України» згідно з положеннями ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

ОСОБА_3 достовірно знала, що вона звернулася зі скаргою до суду, де будуть вирішуватись заявлені нею вимоги.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі N? 295/17562/19 указано, що «передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження».

Крім того, у постанові від 03 серпня 2023 року у справі N? 281/181/21 касаційний суд зазначив, що зберігаючи об`єктивність та неупередженість, необхідно створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 2, 6 вказаної статті). Розумно очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторонни обвинувачення, але й від представників сторонни захисту та інших учасників кримінального провадження. Враховуючи викладене констатую, що у цьому випадку повною мірою було дотримано вимог і створено всі необхідні умови для реалізації прав скаржника на ознайомлення з матеріалами провадження і змістом ухвали в якій визначена дата, час і місце проведення розгляду та дії спрямовані на розміщення публічної інформації на сайті та дошці оголошень суду про судовий розгляд вимог скаржника.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Неявка скаржника для вирішення поданої ним скарги розцінюється, як зволікання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд скарги.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторонни кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчийс уддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Глава 26 КПК України передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування або прокурора під час досудового розслідування.

Положеннями ст. 307 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Відмова у задоволенні вимог скаржника через його неявку до суду не позбавляє повторного доступу до правосуддя особи, яка звертається до слідчого судді для захисту своїх прав, очікуючи на отримання вирішення поданої скарги. У випадку неявок скаржника, належним чином повідомленого про дату та час розгляду скарги в суді, при відсутності будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи, не будуть порушуватись вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які конкретизовані в п.п. 1, 2, 14, частини першої ст. 7 КПК України, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; законність та доступ до правосуддя.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Отже, норми КПК України не містять прямої вказівки щодо дій слідчого судді у разі неявки особи, яка звернулась зі скаргою, на судове засідання з розгляду такої скарги. Враховуючи положення ст. 7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно меншсприятливе становище порівняно з опонентом.

Законом передбачено найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг. Скаржник повинен добросовісно користуватися такою процессуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Неявка належно повідомленого скаржника дає право відмовити у задоволенні вимог скаржника, але не позбавляє останнього права повторно звернутися до суду для оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора. Отже, за умов добросовісного використання процесуальних прав, вони порушені не будуть та доступ до суду не обмежується.

Самостійною підставою відмови є наступні обставини:

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 (далі - наказ № 298), згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Частиною 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її зверненням від 19.09.2025.

Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.09.2025, ОСОБА_3 звернулася до уповноваженої особи та просила притягнути до кримінальної відповідальності за зловживання владою у воєнний час, в ненаданні доступу до правосуддя, в ненаданні захисника від Держави Україна, яку гарантує держава Україна, в змові з правоохоронними та контролюючими органами в Кіровоградській області, ДБР у м. Кропивницькому, керівниками Одеського Південно міжрегіонального центру та керівником Кропивницького центру БПД ОСОБА_4 , яка систематично в змові з адвокатами, згідно доручень, виданими згідно наказів, не надавали правничу допомогу по смерті батька ОСОБА_5 у цивільній справі № 397/497/19 з 2019 року. Заяву просила внести за ст. 364 та 365 КК України.

В наданих до заяви поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що 15.09.2025 звернулася в Кропивницький БПД до ОСОБА_6 , якій повідомила, про ненадання адвокатом ОСОБА_7 правничої допомоги з березня по вересень 2025 року та просила надати правову консультацію та відповіді на звернення. Однак, їй було відмовлено ОСОБА_6 безпідставно, виклик 102 не зафіксував свідомо події. Зазначила, що відноситься до категорії осіб, визначених ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». ОСОБА_6 відмовилася на індивідуальну консультацію 15.09.2025.

Відповідно до довідки про результати проведеної перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_3 , від 13.10.2025, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, та неможливістю внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали надіслано для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян». Наразі тривають заходи на встановлення всіх обставин події та ознак, що вказують на факт скоєння правопорушення.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали перевірки по матеріалам ЄО, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Аналізуючи положення ст. 214 КПК України та наказу №298 слідчий суддя зазначає, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі N?818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, що висловлена Другою судовою палатою ККС ВС у постанові від 30 вересня 2021 року, справа N?556/450/18, провадження N? 51-4229км20.

Отже, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, які разом із прізвищем, іменем, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають її вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

На переконання слідчого судді, заява ОСОБА_3 від 19.09.2025 за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить викладу обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а з інформації наданої Кропивницьким РУП ГУНП щодо звернення ОСОБА_3 , встановлено, що воно стосується виниклих непорозумінь між ОСОБА_4 та заявницею.

Будь-яких фактичних об`єктивних даних з посиланням на докази, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, скаржником не зазначено, що позбавляє процесуальних підстав вважати цю заяву саме заявою про злочин. При цьому слід зазначити, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Доводи заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення вказує на вчинення керівником Кропивницького БПД кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України.

Відповідно до ст. 364 КК України передбачено кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно зі ст. 367 КК України передбачено кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Однак, заява ОСОБА_3 не містить конкретних даних, які б вказували на наявність у діях керівника Кропивницького БПД саме кримінальних правопорушень (суспільно небезпечного діяння), не зазначено про завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам особи.

В той час, як зазначені кримінальні порушення належать до злочинів із матеріальним складом, які визнаються закінченими із моменту заподіяння істотної шкоди.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є, зокрема, невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків.

Відтак, у разі неналежного виконання адвокатом ОСОБА_7 професійних обов`язків, ОСОБА_3 має право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Отже, наведені у повідомленні ОСОБА_3 факти щодо вчинення кримінального правопорушення не містять об`єктивних даних, передбачених ст. 214 КПК України, які дійсно свідчать про ознаки злочину. А тому її звернення за своїм змістом і суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень.

Для внесення відомостей до ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення повинне містити конкретні відомості, які в ході досудового розслідування орган досудового розслідування зобов`язаний їх перевірити.

У самому повідомленні зафіксованому на лінії «102» від ОСОБА_3 , не зазначено будь-які конкретні дії з боку працівників апарату суду, які б могли об`єктивно свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що у свою чергу виключає можливість внесення відомостей до ЄРДР за будь-якою статтею КК України.

Дану скаргу подано належною особою, та слідчий суддя вважає, що строки подачі скарги не пропущені.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1