Справа № 716/2119/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000119 від 02.09.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Заставна Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 29.06.2024 Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, звільненого ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області на підставі ст.81-1 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Заставна Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2025 року до Заставнівського районного суду Чернівецької області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених за ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України.

Ухвалою від 03.12.2025 року у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

08.12.2025 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження застосованого на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.11.2025 року, запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що ризики переховування ОСОБА_6 від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які слугували для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та не зникли, а завершити кримінальне провадження до спливу строку дії запобіжного заходу до 12.12.2025 не можливо.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, зазначивши, що наміри ОСОБА_6 переховуватися від суду прокурором не доведені і ґрунтуються на припущеннях. Так, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, родину, яка складається з дружини, трьох малолітніх дітей, яких він зобов`язаний утримувати, та матері, яка за наявності хронічних захворювань, потребує догляду і вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків. Крім того, ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перешкоджав кримінальному провадженню, активно співпрацюючи зі слідством, що в своїй сукупності спростовує доводи прокурора про наміри обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інший злочин. Просили відмовити в клопотанні прокурора, водночас заявивши клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді застави.

Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу на заставу, посилаючись на те, що вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні, особу обвинуваченого.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.11.2025 відносно ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді триманні під вартою у строк до 12.12.2025.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, зокрема, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі репутацію обвинуваченого, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність місця роботи, навчання, ризик повторення поведінки, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою тощо.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом до свободи особистості; в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Підстави для тримання особи під вартою мають оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тримання під вартою, відповідно до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, є злочином проти основ національної безпеки, вчинений в умовах воєнного стану і карається позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

При цьому, дійсно стороною захисту підтверджено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що свідчить на наявність у нього соціальних зв`язків, проте, вказані обставини існували і на момент обґрунтованої підозри його у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, але не стали стримуючим фактором в його поведінці, як і наявність статусу учасника бойових, попередніх заслуг перед державою.

За таких обставин, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, а також виходячи з сукупності обставин, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, наведеним прокурором у клопотанні. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні. А тому клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, особлива тяжкість деяких злочинів виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (справа «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Отже, таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, судом під час розгляду клопотання не встановлені.

Наведені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованими, об`єктивно існують та можуть бути реалізовані обвинуваченими без застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.

За вищевикладених обставин, відсутні підстави для зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який заставу.

Крім того, згідно абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги з`ясовані судом обставини, суд вважає за необхідне на підставі абз. 8 ч.4 ст.183 КПК України не визначити розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193,194, 196, 197, 199, 206, 314 -315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07.02.2026 року включно.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити для виконання начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримується обвинувачений.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3