Номер провадження:1-кс/521/3827/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2025 року м. Одеса
Встановлено, що 21.10.2025 до відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт ДОП СП відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про те, що під час здійснення моніторингу, соціальної мережі телеграм було виявлено відеозапис на якому, за адресою: м.Одеса, вул. М.Боровського, автомобіль темного кольору із д.н.з. НОМЕР_1 здійснює наїзд на собаку та покидає місце події.
Беручи до уваги, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметами злочину, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.
Враховуючи, що вилучений предмет зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого 21.10.2025 в ході проведення огляду автомобіля «Ford» моделі «C-max» у кузові сірого кольору, із VIN: НОМЕР_2 , з державним номерним знаком « НОМЕР_3 », комплект ключів, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 яке поміщено до сейф- пакету НПУ № NPU 5237389.
Враховуючи, що на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені предмети мають значення речових доказів, з метою їх збереження та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів, у зв`язку з чим прокурор просить накласти арешт на вилучений автомобіль.
Слідчий СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надав до суду заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначавши, що автомобіль належить йому та є необхідним для догляду за його дружиною, яка перебуває на стаціонарному лікування в БМЦ ОНМедУ.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідності проведення судових експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання слідчого про арешт майна із забороною відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони розпорядження цим майном. Щодо користування майном слідчий у своєму клопотанні таке питання на розгляд слідчого судді не ставить.
Щодо вирішення питання про передачу на відповідальне зберігання вилученого майна, то під час досудового розслідування вказане питання не відноситься до компетенції слідчого судді та вирішується слідчим, прокурором, оскільки розгляд цього питання відноситься до компетенції органу досудового розслідування.
Ухвалою суду від 23.10.2025 року було надано дозвіл на проведення огляду зазначеного у клопотанні автомобіля марки «Ford» моделі «C-max» у кузові сірого кольору, із VIN: НОМЕР_2 , з державним номерним знаком « НОМЕР_3 », з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно 21.10.2025 року в ході огляду за адресою: м.Одеса, вул. Болгарська, біля буд.№1:
-автомобіль «Ford» моделі «C-max» у кузові сірого кольору, із VIN: НОМЕР_2 , з державним номерним знаком « НОМЕР_3 », який на праві власності належить ОСОБА_5 , комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які поміщено до сейф- пакету НПУ № NPU 5237389.
Заборонити розпоряджатись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1