19.02.2026 Справа № 756/2416/26
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2416/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2026 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000017 від 27.01.2026 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого у цьому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має вищу освіту, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий у кримінальному провадженні - слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000017 від 27.01.2026 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту клопотання та долучених на його обгрунтування документів слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000017 від 27.01.2026 за підозрою ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України, в ході якого встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місце, але не пізніше 26.01.2026, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з невстановленим на даний час працівником Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві з метою вчинення умисного корупційного кримінального правопорушення.

Слідчий у клопотанні зазначає, що у січні 2026 року громадянка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи намір придбати транспортний засіб та здійснити його перереєстрацію, не будучи обізнаною з порядком здійснення реєстраційних дій щодо транспортних засобів, отримала від знайомих контакт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 , як особи, що може допомогти з перереєстрацією транспортного засобу. Надалі ОСОБА_9 зателефонувала ОСОБА_6 , який, реалізуючи попередньо сформований злочинний умисел, повідомив, що за грошову винагороду може організувати перереєстрацію транспортного засобу, та зазначив, що за добу до проведення реєстраційної дії необхідно надіслати йому документи на придбаний транспортний засіб. Також він повідомив, що вартість такої «послуги» становитиме близько 4500-5000 грн, маючи на увазі неправомірну вигоду. 16.02.2026 приблизно о 13:00 ОСОБА_9 у телефонній розмові повідомила ОСОБА_6 , що придбала транспортний засіб та має намір здійснити його перереєстрацію. У відповідь ОСОБА_6 підтвердив можливість організації перереєстрації та надав вказівку надіслати через мобільний додаток «WhatsApp» документи на транспортний засіб. Після цього ОСОБА_9 надіслала через додаток «WhatsApp» фотокопії документів на придбаний нею транспортний засіб марки «LAND ROVER» (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір купівлі-продажу, договір комісії, акт огляду транспортного засобу та акт реалізованого транспортного засобу.

Надалі ОСОБА_6 , діючи з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний із вимаганням такої вигоди, зателефонував ОСОБА_9 та висунув вимогу про надання йому 4 500 грн за сприяння у перереєстрації транспортного засобу. Також він повідомив, що 17.02.2026 о 12:00 їй необхідно прибути до Територіального сервісного центру за адресою: м. Київ, вул. Павла Усенка, 8, при цьому не зазначив до якого саме, так як за вказаною адресою розташовані два територіальних сервісних центри. Після чого, 17.02.2026 приблизно о 15:00 під час особистої зустрічі ОСОБА_6 провів ОСОБА_9 до кабінету №5 Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві за вказаною адресою та отримав від неї оригінали документів, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , акт огляду реалізованого транспортного засобу №8297/26/000067 від 13.02.2026, договір купівлі-продажу №8297/26/000067 від 13.02.2026, договір комісії №8297/26/1/000072, акт №8297/26/1/000077 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про необхідність очікувати у приміщенні кафе, розташованому в будівлі вказаного сервісного центру.

Через декілька хвилин ОСОБА_6 повернувся та провів ОСОБА_9 до посадової особи ТСЦ №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві, уповноваженої оформлювати заяви громадян про надання адміністративних послуг, у тому числі, щодо перереєстрації транспортних засобів. У подальшому було оформлено заяву про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника № від 17.02.2026, яку ОСОБА_9 підписала. Після цього, ОСОБА_9 залишила приміщення та перебувала поблизу ТСЦ №8045, при цьому жодних офіційних платежів за перереєстрацію транспортного засобу не здійснювала.

Надалі, 17.02.2026 приблизно о 15:50 ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та сказав пройти за ним у приміщення кабінету №2 Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві. В подальшому, перебуваючи у приміщенні вищевказаного кабінету ОСОБА_9 забрала на столі оригінал нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «LAND ROVER» (ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 ). В подальшій розмові ОСОБА_6 , у присутності третіх осіб, сказав ОСОБА_9 , щоб остання надала грошові кошти в сумі 4 500 грн, про які домовлялись заздалегідь, та вказав на стіл, як на місце де потрібно було залишити вказані грошові кошти в якості неправомірної вигоди. В свою чергу ОСОБА_9 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_6 , перерахувала грошові кошти та залишила на столі неправомірну вигоду в сумі 4 500 грн.

За таких обставин, стороно обвинувачення у клопотанні зазначає, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими працівниками Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві, підтвердив реальність та спроможність свого впливу на прийняття рішення відповідними службовими особами та одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у сумі 4 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що підозрюваний, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 дій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки, як зазначає слідчий, з огляду на те, що підозрюваний має практичний досвід у сфері переоформлення транспортних засобів та контакти серед осіб, які можуть мати доступ до відповідних баз даних і документів, існує ймовірність вжиття ним заходів, спрямованих на знищення, приховування або внесення змін до документів чи інформації, що мають доказове значення у кримінальному провадженні. Крім слідчий посилається на те, що частина комунікації здійснювалась через мобільний телефон та додаток «WhatsApp», при цьому підозрюваний не надав пароль від свого мобільного телефону, а тому існує система логічного захисту вказаного пристрою, який на даний час не досліджений та для отримання інформації з вказаного пристрою необхідне застосування спеціальних знань, в тому числі проведення експертизи, а тому перебуваючи на волі без належних процесуальних обмежень, підозрюваний, на думку сторони обвинувачення, може знищити або змінити електронне листування, видалити цифрові дані з мобільних пристроїв, вжити заходів для приховування інформації про контакти зі співучасниками;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_10 , на переконання сторони обвинувачення, має усталені зв`язки серед працівників Територіальних сервісних центрів ГСЦ МВС, що підтверджується обставинами вчинення кримінального правопорушення, під час якого він використав такі контакти для обходу встановлених процедур переоформлення транспортного засобу без отримання місця в електронній черзі та сплати власником офіційного платежу за перереєстрацію транспортного засобу, а тому перебуваючи без процесуальних обмежень, ОСОБА_6 може впливати на ОСОБА_9 з метою зміни або пом`якшення її показань, узгодити позиції із співучасниками, впливати на працівників ТСЦ, які можуть бути допитані як свідки, схиляти осіб до надання неправдивих показань або відмови від дачі показань;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтовуючи такий ризик, сторона обвинувачення посилається на те, що підозрюваний, будучи офіційно не працевлаштованим, фактично використовував особисті зв`язки та доступ до адміністративних процедур у сфері перереєстрації транспортних засобів з метою отримання неправомірної вигоди, а тому з урахуванням того, що такі можливості не припинені, а контакти залишаються актуальними, існує ризик повторного використання зазначеної схеми або вчинення іншого корисливого кримінального правопорушення під час досудового розслідування.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, у сукупності з даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення злочину, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисники, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на клопотання, заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість повідомленої підозри та заявлених у клопотанні ризиків. Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання повністю, а захисник ОСОБА_8 просив застосувати стосовно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію своїх захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

17.02.2026 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Пункт перший ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що докази та інші документи, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, долучено до матеріалів клопотання, зокрема:

- протоколи допиту свідка ОСОБА_9 від 04.02.2026;

- протокол огляду грошових коштів від 13.02.2026;

- протоколом вручення грошових коштів проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки від 17.02.2026;

- протокол огляду грошових коштів від 17.02.2026;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- протоколи огляду речей;

- інші матеріали в їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах та з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, репутацію, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані, які характеризують особу останнього (його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, майновий стан), вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, вважає доведеними ризики, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, направлені на переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання або спотворення будь-яких із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні та заявлених прокурором у судовому засіданні, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, саме такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 не допускає його тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

При цьому слідчий суддя зважив і на доводи сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, матеріальне становище ОСОБА_6 з огляду на долучені як стороною обвинувачення, так і стороною захисту до матеріалів клопотання документи на підтвердження права власності на майно сім`ї підозрюваного, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-178, 181-186, 193-196, 205, 208, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000017 від 27.01.2026 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.04.2026 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень, з обов`язавши ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчих СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду та виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

Банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача UA1012089

Призначення платежу: застава за … (П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у розмірі, визначеному даною ухвалою, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_4 та повідомити усно і письмово Оболонський районний суд міста Києва та прокурора.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1