Справа № 362/8586/25
Провадження № 1-кп/362/767/25
ВИРОК

Іменем України

28.11.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0002110, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Санківці Хотинського району Чернівецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

29.10.2025 з Білоцерківської окружної прокуратури Київської області до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002110, відомості про яке 07.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою суду від 31.10.2025 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні. У підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

ІІ. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України

про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення,

у вчиненні якого обвинувачується особа

З обвинувального акта та угоди про визнання винуватості вбачається, що 18 вересня 2025 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , де між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті тривалих неприязних відносин.

З метою припинення конфліктної ситуації між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . ОСОБА_4 почала рухатись в бік ОСОБА_5 , розмовляючи при цьому з останнім. Коли ОСОБА_4 знаходилась на відстані близько одного метра від ОСОБА_5 , то останній через необережність, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув останню в область грудної клітини, від чого ОСОБА_4 , не втримавши рівновагу, впала на ліву руку, отримавши при цьому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки, яке відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_5 сторона обвинувачення кваліфікувала за статтею 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ІІІ. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим

угоду про визнання винуватості

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена 28 листопада 2025 року в приміщенні Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Шолом-Алейхема, буд. 38-а, у порядку, передбаченому статтями 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), в рамках кримінального провадження № 0002110, відомості про яке 07.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Сторонами цієї угоди є:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002110, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025;

обвинувачений у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та за письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 .

Згідно з вказаною угодою сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 128 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість. Також цією угодою сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, у виді 1 року позбавлення волі. Також сторони погодились на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням шляхом застосування судом статті 75 КК України з покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

Угода про визнання винуватості також містить інформацію про роз`яснення належним чином обвинуваченому про наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; про наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора та обвинуваченого), а також підписана захисником.

До угоди про визнання винуватості прокурором додано письмову згоду потерпілої ОСОБА_4 від 28.11.2025 на укладання угоди, в якій вона також зазначила, що з узгодженою мірою покарання ОСОБА_5 згодна, претензій не має.

ІV. Позиції учасників судового провадження щодо угоди

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підтвердила, що угода укладена добровільно, потерпілою надано письмову згоду прокурору на укладення угоди, просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді покарання. Повідомила, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені частиною другою статті 473 КПК України. Повідомила про відсутність речових доказів та процесуальних витрат, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долучила до матеріалів кримінального провадження письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , якою остання погодила укладення угоди, а також письмові матеріали, що характеризують обвинуваченого.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що не заперечує проти укладення такої угоди, претензій до обвинуваченого не має ні матеріального, ні морального характеру.

Обвинувачений у судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, за викладених в угоді про визнання винуватості обставин та просив затвердити угоду, укладену між ним та прокурором, вказав, що угода підписана без насильства, примусу чи погроз, в присутності захисника, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені частиною четвертою статті 474 КПК України. Також обвинувачений в повній мірі розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, а саме: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та відмову від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання у разі затвердження угоди судом.

Захисник щодо затвердження угоди не заперечувала, додатково підтвердила факт розуміння обвинуваченим наслідків і умов укладання угоди, добровільність укладення сторонами угоди.

V. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам

КПК України та закону про кримінальну відповідальність і при ухваленні вироку

Вислухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, перевіривши вказану угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, угода повністю відповідає вимогам статей 469, 472 КПК України та може бути затверджена судом.

Так, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті, та містить усі істотні обставини вчинення обвинуваченим певного діяння; таке діяння відповідає зазначеній правовій кваліфікації за статтею 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За частиною четвертою статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 128 КК України, відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Потерпілою у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонерка, яка надала письмову згоду прокурору на укладення угоди, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має.

Суд переконався, що угода укладена сторонами добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дослідивши угоду, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Суд також установив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості. Отже, жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених частиною сьомою статті 474 КПК України, судом не встановлено.

Зі змісту угоди вбачається, що покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 12, 50, 65 67, 75, 76 КК України, а саме: у межах санкції статті 128 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_5 , обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), обставин, що його обтяжують (вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку). Таким чином, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам його призначення, які встановлені законом України про кримінальну відповідальність.

VІ. Мотиви призначення покарання. Обставини, які пом`якшують

та обтяжують покарання

Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, згідно зі статтею 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З огляду на наведене, ураховуючи відповідно до статей 65-67 КК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обставини, що його обтяжує, особу винного, його ставлення до скоєного, те, що він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині, за місцем проживання має посередню характеристику, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджене сторонами за угодою про визнання винуватості покарання в межах санкції статті 128 КК України у виді позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових правопорушень і не буде становити особистий надмірний тягар для особи. Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 100, 314, 368-370, 373, 374, 394, 468, 469, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0002110, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025.

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

3. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 28 листопада 2025 року.

4. Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1