УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна слідчого слідчого відділення Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання вбачається, що 10.01.2026 о 10 год 38 хв за адресою Волинська область, м. Володимир, по вул. Князя Олега поблизу буд. 53 на автодорозі нарядом Вояж-12 було зупинено як водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами.

10.01.2026 року слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у ЄРДР під № 0000016 за ознаками, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України.

10.01.2026 під час проведення огляду місця події за адресою Волинська область, м. Володимир, по вул. Олени Пчілки поблизу буд. 27 було виявлено та вилучено автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 ). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником вказаного автомобіля являється ОСОБА_4 . Також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та посвідчення водія серії НОМЕР_4 , належні ОСОБА_4 .

Вищевказаний автомобіль поміщено на стоянку Володимирського РВП за адресою: Волинська обл.,м. Володимир, вул. Соборна, 6 та передано на відповідальне зберігання власнику. Вилучені документи також передані власнику на відповідальне зберігання.

Згідно з ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. НОМЕР_1 ,Ж свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_4 підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані речі, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на них можуть бути знищені.

В судове засідання слідчий не з`явилася, однак подала заяву у якій зазначила, що вимоги клопотання підтримує та просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Власника майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літтоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрог проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо необхідності накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , то суд зазначає, що у клопотанні не було жодним чином обґрунтовано, яке доказове значення для справи має дане майно та яким критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, воно відповідає.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на автомобіль, не доведено, що дане майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, а відтак наявність критеріїв, визначених ч.2 ст. 170 КПК України, не доведено ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для арешту на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», р.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , котрі належать ОСОБА_4 та у задоволенні клопотання в цій частині відмовляє.

Оскільки, слідчим було доведено наявність підстав для накладення арешту на посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_4 та необхідності заборони на відчуження, розпорядження та користування цим майном, а тому в цій частині клопотання підлягає до задоволення повністю.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково та накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_4 , із забороною відчуження та розпорядження та користування ними. В іншій частині клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_4 , позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування майном з метою забезпечення збереження його як речового доказу, котре було вилучене під час огляду місця події 10.01.2026 року.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя /--/ підпис.

Слідчий суддя Володимирського міського суду ОСОБА_1