Справа № 750/1152/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/56/26
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000056 від 24 січня 2024 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, передбачених та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 30 березня 2026 року з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та залишено без змін раніше визначену заставу у розмірі 5 147 600 грн.

Продовжуючи строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та недостатність даних про наявність обставин для обрання більш м`якого запобіжного заходу, для запобігання зазначеним ризикам.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не зазначив будь-яких обґрунтованих мотивів та доводів щодо відхилення позиції і доказів сторони захисту, натомість визнав достатніми докази сторони обвинувачення, що на переконання захисника, є порушенням принципів диспозитивності та змагальності. Вважає, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України є необґрунтованою, а в матеріалах кримінального провадження містяться докази, які спростовують версію сторони обвинувачення щодо обставин, які ставляться в провину ОСОБА_8 .

Стверджує, що слідчим суддею встановлено наявність ризику переховування підозрюваного виключно на підставі тяжкості обвинувачення та суворості можливого покарання, при цьому ОСОБА_8 вважає себе невинним та зацікавлений у доведенні цього факту перед судом у встановленому чинним законодавством порядку. Щодо заявленого ризику впливу на свідків, захисник зазначає, що допит визначених слідчим свідків виключає будь-який мотив впливу на них з боку ОСОБА_8 . Звертає увагу, що жоден із свідків не надав обвинувальних по своїй суті свідчень відносно підозрюваного, а тому останній не може мати жодного мотиву для впливу на вказаних свідків і усунути такий ризик шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з тими чи іншими особами. Стверджує, що висновок слідчого судді про наявність ризику вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення не обґрунтований розумними та переконливими доводами або фактами.

З огляду на встановлення зменшення ступеня ризиків в порівняні з попередніми ухвалами про продовження строку тримання під вартою, якими також було встановлено аналогічне зменшення ризиків, на переконання апелянта, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Захисник зазначає, що визначений відносно ОСОБА_8 розмір застави є завідомо неспроможним, як для нього так і його родини, що підтверджується довідками всіх працездатних членів його родини. Також, на протязі 5 місяців застава у визначеному розмірі не була внесена, що свідчить про її надзвичайно великий розмір.

Звертає увагу, що обрання та продовження тримання під вартою ОСОБА_8 на загальний строк майже 9 місяців здійснюється на підставі тотожних доводів та доказів сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів вбачається, П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000056 від 24.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 426-1, ч.4 ст. 425 КК України.

09 липня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 КК України та затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз 30 січня 2026 року.

Як вбачається з матеріалів, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 містить в собі обґрунтований виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, подальше тримання під вартою останнього є виправданим та наведено обставини, які вказують на перешкоджання завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 , необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході апеляційного розгляду.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином забезпечить проведення процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав згідно вимог ст.199 КПК України для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Отже, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про необхідність збереження обраного запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 належним чином мотивовані та підтверджуються наданими матеріалами. В клопотанні зазначені законні та обґрунтовані підстави, які вказують на необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а також, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про продовження строку її тримання під вартою.

В апеляційній скарзі не зазначено переконливих доказів про зменшення або відсутність ризиків, вказаних в клопотанні та встановлених слідчим суддею.

Отже, рішення слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження сторони захисту про неврахування судом певних обставин щодо підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про безпідставність продовження даного виду запобіжного заходу та відповідним доводам було надано ґрунтовний аналіз слідчим суддею.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині розміру застави, визначену слідчим суддею, яка є непомірною для підозрюваного.

В ч.4 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням характеру вчиненого злочину, даних про особу підозрюваного та майнового становища особи, що вносить заставу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На переконання апеляційного суду слідчий суддя, визначаючи розмір застави розмірі 1700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в повній мірі не дотримався вказаних вимог.

З оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що слідчий суддя заставу, визначену ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 5 вересня 2025 року в розмірі 5 147 600 грн та в разі її внесення обов`язки залишив без змін.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Разом з тим, слідчим суддею достатньо не враховано, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває значний час, визначений розмір застави ухвалою слідчого судді від 5 вересня 2025 року на даний час не було внесено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів, з урахуванням конкретних обставин провадження, особи підозрюваного та його майнового стану, вважає за можливе зменшити розмір застави, визначений слідчим суддею.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Враховуючи наведене вище, та обставини конкретного кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, колегія суддів вважає, що застава у виді 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 328 000 грн., не порушує права підозрюваного та інших осіб, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Вказаний розмір застави, на переконання колегії суддів, є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього законом обов`язків та є помірним для підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2026 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в частині визначення розміру застави змінити.

Зменшити визначений підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави до 1000 прожиткових міннімумів для працездатних осіб, що становить 3 328 000 ( три мільйони триста двадцять вісім тисяч) грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4