У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 01.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання (про відмову у визнанні потерпілим) у межах кримінального провадження № 0000489 від 17.06.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 01.10.2025 року про відмову в задоволенні (про відмову у визнанні потерпілим) у межах кримінального провадження № 0000489 від 17.06.2025 року.

Скарга мотивована тим, що Офісом Генерального прокурора 17.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000489 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Здійснення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні доручено Дніпровському УП ГУ НП у м. Києві. Під час надання правничої допомоги ОСОБА_4 під час судового розгляду справи № 640/24756/19 у Рівненському окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_4 до Офісу Генерального прокурора , Першої кадрової комісії , встановлено, що рішенням Першої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 29.10.2019 року № 101 визначено, що позивач набрав 62 бали, а отже, не успішно пройшов атестацію і не був допущений до її наступного етапу. Позивач таке рішення Кадрової комісії заперечує з тих підстав, що він набрав не 62 бали, а іншу, більшу кількість балів, які Кадровою комісією взагалі не розглядались і не оцінювались. Позивачем отримано від відповідача - Офісу Генерального прокурора копію відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора: Міжнародний виставковий центр (м. Київ, Броварський пр-т, 15, 0:15-10:55), де під номером 2 зазначено ПІБ - ОСОБА_4 , номер службового посвідчення НОМЕР_1, Логін - ІНФОРМАЦІЯ_5, виконано підпис кандидата, результат тестування - 62, знов виконано підпис кандидата, далі у графі виконано підпис особи, що зафіксувала результат тестування (без зазначення прізвища). Ознайомившись із копією зазначеної відомості, у графах «підпис кандидата» навпроти ПІБ ОСОБА_4 , підписи виконані не ОСОБА_4 , а іншою невідомою особою. Крім того, у стовпчику Логін цифри 292 наприкінці виконані не ОСОБА_4 , а іншою невідомою особою. Надана представником відповідача до додаткових пояснень роздруківка результатів тестування кандидата з логіном ІНФОРМАЦІЯ_5 не є результатом тестування ОСОБА_4 . Отже, на цей час залишається невстановленим те, ким саме, замість ОСОБА_4 виконано підписи у графах навпроти ПІБ ОСОБА_7 та рукописні записи цифр 292 в стовпчику Логін та результат тестування 62 напроти прізвища ОСОБА_4 , а також, не встановлено, якою саме посадовою особою кадрової комісії зафіксовано результат тестування. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року відмовлено у призначенні судової почеркознавчої експертизи з тих мотивів, що підробка підпису в будь-яких документах може бути предметом розгляду в кримінальному судочинстві, де, як вважає суд, може бути заявлена почеркознавча експертиза. За викладених обставин, невстановлена особа вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, - внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Для з`ясування обставин, що мають значення у кримінальному провадженні № 0000489 представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 29.09.2025 року звернувся до слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві з клопотанням про виконання наступних процесуальних та слідчих дій: вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; отримати тимчасовий доступ до оригіналу відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора від 23.10.2019 року щодо результатів тестування ОСОБА_4 , що перебуває в Офісі Генерального прокурора ; отримати зразки підпису та почерку (вільні та експериментальні) ОСОБА_4 ; призначити судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання, чи виконані у відомості навпроти ПІБ ОСОБА_4 записи цифр ОСОБА_4 або іншою особою, та чи належать підписи у графі відомості ОСОБА_4 або іншій особі. Отже, права і обов`язки потерпілого у ОСОБА_4 виникли з 28.04.2025 року, тобто, з моменту подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яким йому завдано моральної та майнової шкоди через незаконне звільнення з роботи. Проте, станом на 29.10.2025 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП ОСОБА_4 не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Лише 20.10.2025 року з Дніпровської окружної прокуратури міста Києва отримано копію постанови слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 01.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання. Постанова про відмову мотивована тим, що під час досудового розслідування досліджується факт підтвердження або спростування складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, після проведення відповідних слідчих дій та проведення почеркознавчої експертизи буде встановлено, чи було заподіяно матеріального або морального збитку ОСОБА_4 . Зазначена постанова є необґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про отримання тимчасового доступу до документів, які були підроблені, відібрання зразків підпису потерпілого та призначення почеркознавчої експертизи слідчим залишились без будь-якого реагування. ОСОБА_4 до цього часу не допитано щодо обставин, які йому відомі. За таких обставин, можливо дійти обґрунтованого висновку про те, що слідчим за весь час розслідування, яке триває п`ятий місяць, жодної слідчої та процесуальної дії не проведено, заходи забезпечення кримінального провадження не вживались. Враховуючи те, що постанова слідчого Дніпровського УП ГУ НП отримана лише 20.10.2025 року, то скарга на неї подається у межах строку на оскарження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю, просив задовольнити з наведених у ній підстав та зазначив, що 2019 року ОСОБА_4 подав заяву на кваліфікаційне оцінювання та при проходженні першого етапу атестації до нього підійшли з відомістю, щоб записати його результат, а там вже стояв не його підпис та результат, у зв`язку з чим, він одразу звернувся до кадрової комісії із заявою з даного приводу, яку в нього прийняли. Після чого, ОСОБА_4 звернувся до Офісу Генерального прокурора щодо розгляду його заяви, де йому повідомили, що заява не розглядається і його звільнено, у зв`язку з чим, останній звернувся з адміністративним позовом до суду, однак, судом було їм відмовлено у клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки воно має розглядатися у межах кримінального судочинства, тому, ними було подано заяву до органу досудового розслідування про підробку відомості, яка стала підставою для звільнення ОСОБА_4 , однак, Офісом Генерального прокурора відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною заявою не вносилися, що змусило їх звернутися зі скаргою до слідчого судді і лише на підставі ухвалою суду такі відомості було внесено та скеровано матеріали до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві для проведення досудового розслідування. Зазначив, що вони неодноразово зверталися до слідчого з клопотаннями про відібрання зразків підпису та призначення почеркознавчої експертизи, однак, жодної процесуальної дії з даного приводу слідчим вчинено не було, останній постійно відписує їм про те, що вони не є стороною кримінального провадження, зокрема, він з аналогічними клопотаннями звертався до прокуратури, на що отримали відповідь про те, що прокурор не зобов`язаний самостійно його розглядати, але надав вказівки це зробити слідчому, однак, останній такі вказівки не виконав. ОСОБА_4 звільнили незаконно і останній хоче встановити істину, справа щодо кваліфікаційного оцінювання не розглядається, оскільки у даному кримінальному провадженні не вчиняються жодні слідчі дії та вважають, що ОСОБА_4 набув статусу потерпілого з моменту прийняття його заяви про вчинення кримінального правопорушення і слідчий зобов`язаний вручити останньому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Особа, рішення якої оскаржується, у судове засідання не з`явилася, хоча матеріали провадження за скаргою містять дані про її виклик у судове засідання, однак, її неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Крім того, до суду з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшли матеріали кримінального провадження № 0000489.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000489, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно із ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3). Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства (ч. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (висновком Великої палати Верховного суду, викладеної в постанові (справа № 439/397/17, провадження № 13-66кс18) від 16 січня 2019 року), поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Визначення статусу потерпілого настає з моменту вчинення щодо такої особи кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судом встановлено, що СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000489 від 17.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

01 жовтня 2025 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у задоволенні клопотання (про відмову у визнанні потерпілим) у межах кримінального провадження № 0000489 від 17.06.2025 року.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 55 КПК України, є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому, відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, процесуальне рішення у виді постанови повинно мати мотивувальну частину, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Зі змісту постанови вбачається, що досудовим розслідуванням на даний час досліджується факт підтвердження або спростування складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, після проведення відповідних слідчих дій та проведення почеркознавчої експертизи, буде встановлено, чи було заподіяно матеріальної або моральної шкоди ОСОБА_4 , тому, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на даний час не підлягає задоволенню.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до моменту винесення оскаржуваної постанови про відмову в задоволенні клопотання від 29.09.2025 року, будь-яких слідчих дій органом досудового розслідування взагалі не проводилося, матеріали містять лише неодноразові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у яких останній якраз і просить призначити почеркознавчу експертизу, однак, вищевказані клопотання, у розумінні ст. 220 КПК України, органом досудового розслідування не розглянуті, процесуальні рішенні у матеріалах кримінального провадженні щодо результату розгляду даних клопотань відсутні.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, при винесенні слідчим оскаржуваної постанови, вбачаються порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, тому, вона підлягає скасуванню.

Щодо вимог скарги про зобов`язання визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000489 та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, відповідно до статті 55 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень статей 36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01 грудня 2022 року (справа № 522/7836/21, провадження № 51-2328 км22).

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість таких вимог скарги, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для їх задоволення у наведеній частині.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 від 01.10.2025 року про відмову в задоволенні клопотання (про відмову у визнанні потерпілим) у межах кримінального провадження № 0000489 від 17.06.2025 року та зобов`язати слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_5 повторно розглянути заяву (клопотання) адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 29.09.2025 року про визнання його потерпілим.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя