Справа № 457/2/24
провадження №1-кс/457/461/25
УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м. Трускавець

Слідчий суддя Трускавецького міського суду львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову від 06.10.2025 року про закриття кримінального провадження №0000179 від 25.07.2023 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

21.10.2025 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області з скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000179.

Скаргу мотивує тим, що 06 жовтня 2025 року заступник начальника відділення поліції - начальник слідчого відділення поліції №2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 24.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, виніс постанову про закриття цього кримінального провадження.

Дану постанову вважає незаконною і такою, яку необхідно скасувати, оскільки він, ОСОБА_4 , за допомогою ОСОБА_6 звернувся до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області із заявою, в якій просив відкрити кримінальне провадження щодо осіб, які шляхом обману заволоділи його квартирою АДРЕСА_1 , в якій він проживав та був зареєстрований разом із своїми рідними дітьми, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ця квартира рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 168 від 17.05.1979 року була переоформлена договором найму з його покійного дідуся ОСОБА_9 так як він був основний квартиронаймач.

Всі роки скаржник та його рідні проживали в даній квартирі. У 1990 році ним було подано заяву до Голови міжвідомчої комісії м. Трускавця, так як його сім`я збільшилася і на 23,3 кв.м їм було тісно, тому що у квартирі прожало вже 4 чоловік - він, дружина та двоє дітей. Рішенням №248 від 18.10 1990 року йому було надано дозвіл на розширення шляхом зайняття квартири АДРЕСА_2 , на яку видався ордер його покійному дідові, зробили гуртожиток. Він повинен був отримати помешкання збільшене за рахунок двох квартир, а із квартири АДРЕСА_3 , яка належала йому - зробили гуртожиток. І тим не менше в даному будинку по АДРЕСА_4 він проживав до 2019 року і через те, що він перебував на лікуванні в лікарні, його незаконно позбавлено майна - всі речі побуту, особисті речі та інше було викинуто та вкрадено ОСОБА_10 , так як він зруйнував будинок, де він мав житло та вибудував на його місці новий, але вже із номером 17а. Зносячи будинок, місцева влада знала, що в ньому проживають та зареєстровані люди, тому через суд намагалися виписати мешканців, але це їм не вдалося, тому що апеляційним судом Львівської області було скасоване рішення Трускавецького міського суду про виселення скаржника та його рідних, Верховним судом дане рішення апеляційного суду було залишено в силі, але це не допомогло. Маючи намір взяти земельну ділянку під будівництво в м. Трускавці, ОСОБА_10 та місцева влада створювали різні комісії для того, щоб все це мало нібито законний характер, але одного вони не врахували - це те, що жодним чином не було виконано закон, який говорить, що при визнанні будівлі аварійною та знесенні її, всім мешканцям повинно бути надано рівнозначне житло, а при відсутності виплатити компенсацію. У зв`язку з тим, що скаржник внаслідок хвороби погано розмовляє, з ним і не дуже хотіли говорити, діти його вже мали свої сім`ї і проблеми по житті, а тому він залишився один і тим скористалися. Жодного помешкання йому не надавали, лише занедбане житло по АДРЕСА_5 нібито до часу забезпечення його сім`ї впорядкованим житлом. Але якщо він та його рідні погодилися б на це, то жодного помешкання чи компенсації їм би не надали. Не маючи можливості законно виселити його та його рідних місцева влада складає різні рішення про аварійність будинку, про його руйнування і в кінці про те, що він сам зруйнувався і сталося це в той час, коли він перебував у лікарні.

Виносячи постанову про закриття кримінального провадження слідчим було вчинено нібито багато роботи по розслідуванні даного злочину, але жодним чином ним не було здобуто доказів, що у місцевої влади, яка повинна була надати житло, є його письмова відмова про переселення його з родиною у благоустроєне рівнозначне житло, або про відмову від отримання компенсації за квартиру ( жодним чином йому ніхто не пропонував грошей, тим більше 1000000 гривень).

Своєю постановою слідчий намагався лише довести, що знесення старого будинку та побудова нового ОСОБА_10 не були вчинені із порушеннями, що він мав на це законне право, а тому жодних шахрайських дій в цьому немає. Тільки слідством не береться до уваги та обставина, що саме ОСОБА_10 чомусь дуже клопотав у місцевої влади про його виселення, про визнання будинку аварійним і знесенні його (але не те, що він завалився сам в час його відсутності). Між ним та ОСОБА_10 жодних цивільно-правових відносин не може бути, так як він не перебував і не перебуваю з ним в жодних відносинах, лише за допомогою місцевої влади, яка допомагала йому вчиняти шахрайські дії, його позбавлено житла, він залишився на вулиці та не може добитися правди та захисту від суду і правоохоронних органів.

Таким чином слідчим розслідування проводилося поверхнево та без дотримання чинного законодавства.

Копію даної постанови він отримав 13.10.2025 року і тому просить скасувати постанову заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення поліції №2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження від 06 жовтня 2025 року.

В судове засідання ОСОБА_4 з`явився, скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених у скарзі та додатково пояснив, що слідчим не було з"ясовано підроблену реєстрацію місця його проживання, то як можна було розслідувати дану справу

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 просив відмовити у задоволенні скарги. По справі вчинено всі необхідні процесуальні дії, проведено допити всіх причетних осіб і прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

З`ясувавши обставини справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження /том 1, а.с. 1/, 24.07.2023 у ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області надійшла ухвала слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 18.07.2023 про необхідність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом звернення ОСОБА_13 .

На виконання вказаної ухвали 25.07.2023 у ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000179 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 190 КК України, шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Об`єктивна сторона шахрайства виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі.

Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній.

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбанням права на майно. Обман, що не призвів до заволодіння майном або правом на майно, визнається відповідно до конкретних обставин готуванням чи замахом на шахрайство.

Суб`єктивна сторона - прямий умисел, корисливі мотив і мета.

Слідчим суддею встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявна постанова заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення поліції №2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_11 від 06.10.2025, згідно якої закрито кримінальне провадження №0000179 від 24.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК Українина підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Проаналізувавши вищевказані норми та обставини справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, представлені заступником начальника відділення поліції - начальником слідчого відділення поліції №2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_14 , слідчий суддя вважає, що по справі слідчим проведено всі необхідні процесуальні дії, які слід було вчинити для прийняття законного та справедливого рішення, допитано всіх причетних до кримінального провадження осіб, витребувано судові рішення, здійснено виїмки документів, виконано в повному обсязі неодноразові вказівки прокурора та заступника начальника СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 , досліджено всі докази та вчинено необхідні слідчі дії, а відтак прийняте рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000179 від 24.07.2023є таким, що відповідає зібраним в ході досудового розслідування доказам.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що скарга є безпідставною та у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову від 06.10.2025 року про закриття кримінального провадження №0000179- відмовити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1