Справа № 751/9197/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/592/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігова, зареєстрованому АДРЕСА_1 , проживаючому в кімнаті 33, громадянину України, із середньою спеціальною освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, а саме до 03 січня 2026 року, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованих злочинів, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено з об`єктивних причин. На даний час для обрання щодо ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, як про це просив захисник, слідчим суддею не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 на 60 днів, при цьому визначити альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Вказує на те, що слідчий суддя за відсутності правових підстав встановив, що доводи поданого слідчим клопотання є обґрунтованими щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного без визначення розміру застави, а заявлені ризики об`єктивно існують, хоча у клопотанні такі ризики не доведені, як і не надано доказів їх існування.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, отже відсутні підстави вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність.

На думку апелянта, ухвалене слідчим суддею рішення не ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Не заперечуючи, що для даної стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, зважаючи на те, що взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки, захисник вважає, що є підстави для визначення альтернативного заходу з визначенням розміру застави в розмірі, достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, не порушуючи норми КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, приймаючи рішення про не визначення розміру застави, слідчий суддя не у повній мірі врахував усі обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, його майновий стан та дійшов неправильного висновку, про продовження тримання під вартою підозрюваного без визначення розміру застави.

Стверджує про те, що достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного є визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, застава саме в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб уникнути бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тобто, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не буде непомірною для підозрюваного.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 та їх суспільну небезпечність, вказували на відсутність підстав для визначення розміру застави, оскільки такий альтернативний запобіжний захід не зможе забезпечити дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів судового провадження, слідчим відділом СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001033 від 24 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 з корисливих мотивів з метою вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин на території України, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , яким запропонував зайнятися незаконною діяльністю, пов`язаною з незаконним виготовленням, зберіганням психотропних речовин та подальшим їх збутом на території України.

У рамках досудового розслідування 08 вересня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, вчиненому у великих та в особливо великих розмірах, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У цей же день, о 07 год. 16 хв. ОСОБА_9 був затриманий у порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень та наступного дня ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова щодо нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строків тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як безпідставно вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку, з викладенням доказів на доведення кожного з елементів оголошеної та врученої підозри.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик завжди ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, вчиненому у великих та в особливо великих розмірах, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами, за найбільш тяжке з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, отже, усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Не приймаються до уваги доводи сторони захисту про відсутність доказів на доведення ризиків, про які заявлено у клопотанні слідчого, адже на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не перевіряє докази на доведення тих ризиків, які вже були встановлені в судовому порядку при обранні запобіжного заходу, як безпідставно намагається довести захисник в апеляційній скарзі.

Слідчий суддя лише перевіряє наявність обставин, які вказують, що раніше встановлені ризики не зменшились, аж настільки, щоб вважати, що їм можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, або не зникли зі сплином часу та внаслідок проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування.

Лише встановлення нових ризиків, зобов`язує слідчого суддю перевірити докази на їх доведення. Однак, нових ризиків не було заявлено стороною обвинувачення та не встановлено слідчим суддею.

Як слідчий суддя, так і колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги сторони захисту, приймає до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин, за попередньою змово групою осіб, при цьому, враховує, що злочини такої категорії набули значного розповсюдження в суспільстві, а особи йдуть на вчинення цих злочинів з корисливою метою, в той час, як підозрюваний у даному провадженні не працює та прийняв рішення у поліпшенні свого матеріального стану шляхом вчинення злочинів, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, та високий ступінь ймовірності настання заявлених ризиків, а тому, усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, у разі доведення винуватості та визнання винуватим, ОСОБА_9 може ухилитися від органів досудового слідства та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти ті кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється.

Жодних даних, які б свідчили, що з плином часу ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_9 зменшились ні підозрюваним, ні його захисниками надано не було. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , особливості розслідування такої категорії справ та необхідність встановлення всіх об`єктивних обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, на даний час існують об`єктивні причини через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, проведення вказаних слідчих та процесуальних дій необхідно для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_13 , повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту щодо наявності підстав для визначення ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу з визначенням застави в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (продовженні строку тримання під вартою), враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Ураховуючи наведені норми процесуального права, тяжкість та сферу кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , зважаючи на обставини, які вказують на неможливість запобігти встановленим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, особу та процесуальну поведінку підозрюваного, стадію кримінального провадження досудове розслідування, колегія суддів не вбачає підстав для визначення застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Більш того, запропонований захисником розмір застави в мінімальному, визначеному законодавцем, не зможе запобігти встановленим у провадженні ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , та ролі підозрюваного у їх вчиненні, а також не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, належне обґрунтування доцільності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2025 року про продовження строків тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16