ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 675/145/26

Провадження № 11-сс/820/99/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши провадження за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

До слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла скарга засудженого ОСОБА_4 , подана через його захисника адвоката ОСОБА_5 , в якій він просив скасувати постанову Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та в установах виконання покарань від 21 січня 2026 року № 6/2026.

Ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя посилався на положення ч.4 ст.304 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню. Окрім цього, підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги відсутні, оскільки ОСОБА_4 просив скасувати постанову Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та в установах виконання покарань від 21 січня 2026 року № 6/2026, а повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

В апеляційній скарзі представник скаржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просила скасувати ухвалу слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року та скасувати постанову комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань від 21 січня 2026 року № 6/2026.

Уважала, що зазначена ухвала слідчого судді місцевого суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Указувала на те, що предметом скарги є акт органу публічної влади Комісії, який заперечує факти неналежного тримання особи в установі, розташованій у межах територіальної юрисдикції Ізяславського районного суду.

Тому, відповідно до принципу «законного судді» та ст.206 КПК України саме слідчий суддя за місцем перебування особи зобов`язаний реагувати на такі порушення.

Посилалась на те, що ОСОБА_4 утримується в державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» з 05 вересня 2024 року та протягом усього цього часу перебуває в умовах, що не відповідають вимогам ст.115-1 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, має місце систематичне незабезпечення мінімальної норми житлової площі, встановленої для засуджених до довічного позбавлення волі (не менше 4 кв м на одну особу), відсутність належного природного освітлення, порушення нормативного температурного режиму, а також неналежна вентиляція камер, тощо. Перебуваючи у стані повної залежності від рішень адміністрації установи виконання покарань та контролюючих органів, ОСОБА_4 позбавлений можливості самостійно впливати на умови свого тримання, а відмова слідчого судді місцевого суду перевірити законність рішення Комісії фактично позбавляє його єдиного ефективного механізму судового контролю за дотриманням прав засудженого, що становить пряме порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у її аспекті заборони нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження.

Комісія у постанові № 6/2026 від 21 січня 2026 року дійшла висновку про «відсутність факту» неналежних умов тримання, обмежившись формальною перевіркою на підставі паперових звітів адміністрації установи. Такий підхід суперечить п.3 Положення № 1549, який зобов`язує Комісію діяти на засадах відкритості та об`єктивності, а також ч.8 ст.8 КВК України, що покладає на державу обов`язок забезпечити належні умови тримання.

З урахуванням практики ЄСПЛ, держава несе повну відповідальність за умови тримання, а будь-яка затримка у судовому контролі за такими умовами є порушенням ст.13 Конвенції.

На думку сторони захисту, відповідно до ст.407 КПК України апеляційний суд має право скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, оскільки суд першої інстанції відмовився розглядати скаргу по суті, а засуджений продовжує утримуватися в неналежних умовах, повернення справи на новий розгляд призведе до надмірного затягування та подальшого порушення прав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

У апеляційній скарзі є клопотання про розгляд справи у відсутність адвоката ОСОБА_5 та скаржника ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників провадження, які не з`явились.

Постановляючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 , слідчий суддя місцевого суду ретельно з`ясував, перевірив та проаналізував усі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, при цьому надав їм належну оцінку.

Частиною 4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

З аналізу ст.206 КПК України слідує, що слідчого суддю наділено повноваженнями забезпечити додержання прав особи, за умови тримання такої особи під вартою з порушенням її прав.

Тобто, за наявності у слідчого судді даних про незаконне затримання, тримання під вартою, з порушенням прав особи, яка утримується слідчий суддя зобов`язаний діяти за приписом ст.206 КПК України.

Частиною 6 ст.206 КПК України визначено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до ч.7 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Як убачається з матеріалів скарги, ОСОБА_4 у своїй скарзі не вказує на незаконне затримання та/або тримання його під вартою, а просив суд скасувати постанову Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та в установах виконання покарань від 21 січня 2026 року № 6/2026.

Відтак, заявлені вимоги скаржника не входять до компетенції слідчого судді місцевого суду.

Слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо вирішення скарги на рішення Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Положення, визначені п.18 ст.3 КПК України, наділяють слідчого суддю повноваженнями судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні виключно в межах досудового розслідування.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окрім цього, відповідно до ст.303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню до слідчого судді під час досудового розслідування.

Отже, слідчий суддя правильно зазначив, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відкритті провадження слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги представника скаржника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 колегією суддів перевірено, однак вони є безпідставними, тому не заслуговують на увагу.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які, перешкодили би постановити законне та обґрунтоване рішення.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду не знаходить.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 , яка подана в його інтересах адвокатом ОСОБА_5 , на постанову Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та в установах виконання покарань від 21 січня 2026 року № 6/2026, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3