Провадження № 1-кс/742/1328/25
Єдиний унікальний № 742/4772/25
УХВАЛА

12 листопада 2025 року місто Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ТОВ «Каір-Сервіс» адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчої ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання представника ТОВ «Каір-Сервіс» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна та повернення грошових коштів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000256 від 20.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Каір-Сервіс» адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна та повернення грошових коштів, який накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2025 у справі №742/4772/25 на грошові кошти в сумі 2 968 239 грн.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 20.08.2025 на підставі заяви директора ТОВ «КАР-СЕРВІС» було зареєстроване кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 190 ККУ. Суть повідомлення про скоєння кримінального правопорушення зводилася до того, що шахрайським способом з рахунку підприємства були неправомірно перераховані грошові кошти на рахунок невідомих компаній у різних банківських установах. Після звернення директора до обслуговуючого банку частина коштів була повернута. Станом на 25.09.2025 року залишилися неповернуті кошти в сумі: 2 968 239,00 грн. Зокрема ця сума двома транзакціями обліковується на рахунку ТОВ UA 6117 в УкрсибБанк: 987 409,00 грн. і 1 980 830,00 грн. Для збереження коштів в рамках кримінального провадження 19.09.2025 року Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області накладено арешт на грошові кошти. Заявник зазначає, що кошти є власністю потерпілого - ТОВ «КАР-СЕРВІС», а не ТОВ «ДЕРЕВИНАБУД» та просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2025 року у кримінальному провадженні № 0000256, на грошові кошти в сумі 2 968 239,00 грн, які обліковуються на рахунку НОМЕР_1 ТОВ «ДЕРЕВИНАБУД» () в АТ «Укрсиббанк», а також зобов?язати АТ «Укрсиббанк» здійснити перерахування грошових коштів у сумі 2 968 239,00 грн, що обліковуються на рахунку НОМЕР_1 ТО «ДЕРЕВИНАБУД» (), на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ТОВ «КАР-СЕРВІС» () в АТ «Райффайзен Банк».

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник АТ «Укрсиббанк» надала письмові пояснення, які підтримала у судовому засіданні. Вказала, що, 19.08.2025 року через КЕП до АТ «УКРСИББАНК» надійшло звернення від управління менеджменту інформаційної безпеки ДІБ АТ «Райффайзен Банк» стосовно неналежних перекатів на рахунок отримувача ТОВ «Деревинабуд». 20.08.2025 додатково отримано від АТ «Райффайзен Банк» витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0000256. Після отримання повідомлення від АТ «Райффайзен Банк» відповідно до ч.17 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги» для встановлення правомірності платіжної операції у разі опротестування неналежної платіжної операції платником АТ «УКРСИББАНК» заблокував кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів. Оскільки надавач платіжних послуг повинен сприяти платнику в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією, Банк повідомив отримувача коштів про надходження та мав намір розблокувати кошти для повернення їх власником рахунку, а саме ТОВ «Деревинабуд» належному отримувачу. Однак, ТОВ «Деревинабуд» створив операції на оплату послуг іншому отримувачу, відмінному від ТОВ «Каїр-Сервіс», внаслідок чого платежі були відхилені. Таким чином, завдяки оперативним діям АТ «УКРСИББАНК» грошові кошти, які є предметом злочину, було збережено. 13.10.2025 року слідчим ст.лейтенантом ГУ НП в Чернігівській області наручно вручено представнику АТ «УКРСИББАНК» ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2025 року про накладення арешту на грошові кошти в сумі 2 968 239,00 грн., набуті протиправним шляхом та які обліковуються (знаходяться) на рахунку НОМЕР_1 , належному ТОВ «Деревинабуд», . Зазначена ухвала суду 13.10.2025 року була прийнята банком до виконання.

Також вказує, що ТОВ «Каїр-Сервіс» стверджує, що в арешті зазначених коштів відпала потреба, оскільки їх ідентифіковано та заблоковано, з чим АТ «УКРСИББАНК» не погоджується. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» з моменту зазначеної у платіжній інструкції дати валютування кошти, що становлять суму платіжної операції і переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. Платіжні інструкції N?505 на суму 1 980 830,00 грн. та N?508 на суму 987 409,00 грн., якими перераховано кошти на рахунок ТОВ «Деревинабуд» містять дату валютування - 19.08.2025 року. Отже, з 19.08.2025 року зазначені грошові кошти відповідно до вимог зазначеного закону є власністю ТОВ «Деревинабуд». Натомість, ТОВ «Каїр-Сервіс» станом на даний час не є власником зазначеного майна, а отже не має повноважень для звернення до суду з клопотанням про скасування арешту з такого майна. АТ «УКРСИББАНК» звертає увагу, що ризики вибуття грошових коштів з рахунку усунені завдяки накладенню арешту на кошти слідчим суддею, оскільки банківські блокування коштів мають певний термін. Скасування арешту грошових коштів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, може призвести до вільного розпорядження цими коштами ТОВ «Деревинабуд». Стосовно вимоги заявника про повернення банком грошових коштів отримувачу ТОВ «Каїр-Сервіс» повідомляємо, що Банк є надавачем платіжних послуг, однак не може бути ініціатором платіжної операції.

Слідча ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання про скасування арешту.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання заявника не підтримав, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Заслухавши представника заявника, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 20.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України

У ході досудового розслідування встановлено, що 20.08.2025 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від директора ТОВ «КАІР-Сервіс», про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в розмірі 2 968 239, 00 грн які перебували на рахунку товариства НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Райфайзен Банк».

Даний факт внесений до ЄРДР №0000256 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2025 у справі №742/4772/25 на грошові кошти в сумі 2 968 239 грн.

Слідчий суддя при постановленні ухвали від 19.09.2025 про арешт майна прийшов до висновку, що зазначені в клопотанні грошові кошти підпадають під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, оскільки можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій, отримане (набуте) внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Майно, на яке просить накласти арешт слідчий є предметом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України розпочато лише 20.08.2025 та наразі розслідування триває, слідчим суддею арешт на грошові кошти накладено з метою недопущення подальшого відчуження вказаного майно, яке є предметом злочину, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

З матеріалів клопотання не вбачається, що арешт на грошові кошти в сумі 2 968239 грн. накладено необґрунтовано або що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно норми ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подається клопотання.

Більш того, повноваження слідчого та прокурора, визначені ст. 36 та 40 КПК України, яка містить широкий перелік повноважень щодо вчинення процесуальних дій та направлення клопотань до слідчого судді.

Системний аналіз зазначених вище норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що слідчий та прокурор має право звернутися до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

Проте, ні слідчий, ні прокурор до суду із клопотаннями про скасування арешту майна не зверталися.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розмежовуючи матеріальні і нематеріальні об`єкти, законодавство України не визначає, до яких із них відносяться, у тому числі грошові кошти в безготівковій формі чи цінні папери в бездокументарній формі, які не мають фізичної субстанції, але носять майновий характер. Однак, коли є підозри можливого набуття внаслідок вчинення кримінального правопорушення грошей, цінностей чи інших речей, які носять майновий характер, такі об`єкти є речовими доказами і для їх збереження можуть бути застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Системний аналіз наведених вище положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обов`язок щодо збереження речових доказів, визначення місця їх зберігання або повернення власнику чи передачі йому на відповідальне зберігання, відноситься до повноважень сторони обвинувачення.

Суд також звертає увагу, що вирішення долі речових доказів застосовуються під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а також у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором.

Разом з тим, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, воно судом не розглядається та рішення про закриття у ньому не приймалося.

Окрім того, частиною 12 ст. 100 КПК України визначено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Дослідивши матеріали клопотання заявника, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання представника ТОВ «Каір-Сервіс» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна та повернення грошових коштів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000256 від 20.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 170 - 174, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ТОВ «Каір-Сервіс» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна та повернення грошових коштів, накладеного ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2025 у справі №742/4772/25 - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 16-30 год 12.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_6