Номер провадження: 11-сс/813/1895/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000434 від 23.07.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 09.09.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорна Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, з середьо-спеціальною освітою, одруженого, техніка-водія групи логістики НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000434 від 23.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 09.09.2025 року задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 07.11.2025 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що на теперішній час заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшились і продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних та слідчих дій.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, або визначити підозрюваному заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує насутпним: слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема наявність у нього міцних соціальних зв`язків, позитивні характеристики за місцем служби та проживання; в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_8 складу суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України; ризики зазначені слідчим у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не доведені.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти її задоволення; дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів визнає непереконливими доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості підозри ОСОБА_8 за ч.1 ст.114-1 КК України.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленням Подільського РВ УСБУ в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2025; відповідями на доручення Подільського РВ УСБУ в Одеській області №65/29/336 від 04.03.2025 та №65/29/664 від 20.05.2025; протоколами оглядів від 03.02.2025 та від 07.05.2025, згідно з якими зафіксовані відомості, які свідчать про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; листом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 №943/3342 від 12.02.2025, за вказаними у повідомленнях ОСОБА_8 адресами і датами, дійсно співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно з співробітниками Національної гвардії України та Національної поліції України проводились заходи з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів на спільних рухомих (мобільних) блокпостах на території Окнянської Територіальної громади, Подільського району Одеської області; листом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 №943/9239 від 06.05.2025, підтверджено виконання завдань представниками Подільського районного управління Національної поліції України в Одеські області та уповноважених осіб з числа військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які здійснювали мобілізаційні заходи у дати, час і місцях, які поширював ОСОБА_8 в месенджері «Viber» в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім-картою НОМЕР_4 , використаний ним для вчинення кримінального правопорушення; іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 09.09.2025 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000434 продовжено до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 12.11.2025 року включно.

Як вбачається з клопотання слідчого, для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: отримати висновок призначеної комп`ютерно-технічної експертизи; отримати висновок призначеної судово-лінгвістичної експертизи; встановити свідків розслідуваного кримінального правопорушення та допитати їх за фактами, що мають значення для досудового розслідування, в тому числі, що стосуються підозрюваного ОСОБА_8 ; отримати висновки службового розслідування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України; виконати інші слідчі дії, необхідність у яких виникне у ході слідства, з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення тих обставин, які викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, пом`якшують чи обтяжують покарання.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючий в даному кримінальному провадженні ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшився та не відпав

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрему увагу слід звернути на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX (з подальшими змінами) були внесені істотні зміни щодо запобіжних заходів. Зокрема, ст.176 КПК України було доповнено новою частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-2, 258258-6, 260, 261, 437442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті».

Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК України встановлює, що тримання під вартою є запобіжним заходом.

За таких обставин в умовах введеного на території України воєнного стану до ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суди здійснюючи кримінальне провадження, в тому числі, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження мають застосовувати і керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.114-1 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту стосовно того, що законодавцем визначено право, а не обов`язок суду щодо не визначення розміру застави в кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ст.114-1 КК України.

Водночас оцінюючи можливість визначення застави, колегія суддів враховує, що в даному кримінальному провадженні, злочин у вчиненні якого оголошено підозру ОСОБА_8 , пов`язаний з перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Враховуючи характер інкримінованих підозрюваному дій, з метою нівелювання існуючого ризику переховування підозрюваного від суду, а також інших дій, визначених ч.1 ст.177 КПК, колегія суддів вважає, що на даний час, існують достатні підстави для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки на даній стадії саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 09.09.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000434 від 23.07.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.11.2025 року, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4