Справа № 199/136/26
У Х В А Л А

іменем України

13 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СД відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СД відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на документ, а саме на паспорт громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 09.01.2026 до відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від поліцейського відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області про те, що 09.01.2026 за адресою: м. Дніпро, вул. Дядьківська, біля буд. 83, зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пред`явив паспорт громадянина України з ознаками підробки. (ЄО № 709 від 09.01.2026)

У зв`язку з чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 09 січня 2026 року, в період часу з 19 години 36 хвилин по 19 години 45 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Дядьківська, біля буд. 83, в ході огляду документа, наданого ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, заступник начальника СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 оглянуто паспорт громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено, що вказаний документ має ознаки підробки, а саме на першій та третій сторінці паспорта вклеєно фотокартки із зображенням ОСОБА_5 не у встановлений законодавством спосіб. Після цього паспорт громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено, поміщено та опечатано до спеціального пакету НПУ.

09 січня 2026 року на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання та приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження, а саме документу - паспорта громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Крім того, в ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що паспорта громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення та є предметом даного кримінального правопорушення.

Оскільки, існують ризики знищення або пошкодження вищевказаного майна, у зв`язку із чим, згідно п. 4 ч. 5, ст. 173 КПК України, виникла необхідність застосування обмеження розпорядження та користування майном, яке зазначено у клопотанні.

В судове засідання були викликані прокурор, слідчий та володілець майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту. Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_3 до суду не прибули, останній надав письмову заяву в якій просив клопотання розглядати за їх відсутності. Володілець майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання, свідчий суддя виходить з наступного.

12 січня 2026 року начальником СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 000007 від 09 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 358 КК України. 09 січня 2026 в період часу з 19:36 год. до 19:45 год. з письмового дозволу ОСОБА_5 проведено огляд паспорта громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який містить явні ознаки підробки, а саме на фотокартках відсутній відтиск печатки, який є на сторінках

Наведені обставини доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказаний документвідповідною постановою слідчого від 09 січня 2026 року визнаний речовим доказом.

Постанова винесена слідчим обґрунтовано, за наявності підстав, визначених ст. 98 КПК України.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є володільцем зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника та володільця зазначеного майна.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, постановив

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника СД відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме паспорт громадянина України з серією НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчужувати, розпоряджатися та використовувати це майно.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя:

13.01.2026