Вирок

Іменем України

10.10.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Львові без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 04.07.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, неодруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, -

встановив:

04.07.2025 року близько 15:20 год, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.06.2025 року у справі №465/5525/25 (№2-о/465/267/25) про видачу обмежувального припису, згідно якого йому строком на 6 місяців було заборонено перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , прийшов до такого, та перебував у ньому.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Прокурорка Франківської окружної прокуратури м. Львова звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування за №0000327 від 04.07.20254 року, в яких наявні документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема, протокол допиту підозрюваного від 31.07.2025 року (кримінальне провадження, а.с.69-70).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання є визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття.

Відповідно до обвинувального акта, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно із ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення повторно та щодо особи, з якою підозрюваний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 лютого 2021 року (справа № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20) якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначенні кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025, ухваленим у кримінальному провадженні № 0000113 від 01.03.2025, яким ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців (справа № 465/2387/25, номер судового провадження 1-кп/465/910/25) (а.с.53-55 матеріалів кримінального провадження №0000327).

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 не оскаржувався та набрав законної сили.

Нове кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ст. 390-1 КК України, вчинено після ухвалення попереднього вироку.

А тому, відповідно до наведених висновків Верховного Суду обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією ст. 390-1 КК України, та визначити остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарання, призначеного за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025.

Санкцією статті 390-1 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

Пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення (ч. 5 ст. 59-1 КК України).

Згідно з інформації Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області від 15.07.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку з 26.06.2025 на підставі вироку Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2025 (справа 465/1270/25) до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 1 місяць (початок строку 26.06.2025-кінець 26.07.2026) (а.с.52 матеріалів кримінального провадження №0000237).

Приймаючи до уваги наведені обставини суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-пихіатра відповідно до довідки № 2683д від 14.07.2025 року не перебуває, у лікаря-нарколога, відповідно до довідки №3713 від 11.07.2025 року не перебуває, офіційно не працевлаштований, та бере до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 390-1 КК України у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, згідно вимог ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, ОСОБА_3 слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025, застосувавши правила складання покарань, визначені п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні та цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати починаючи з дня прибуття і постановлення на облік засудженого у виправному центрі.

Речові докази у справі, а саме:

CD-R диск на якому містяться відеозаписи події, яка мала місце 04.07.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його отримання.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1