Справа № 229/1103/23
У Х В А Л А

іменем України

20 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005822 від 14.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України,-

встановив:

19.11.2025 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи, на розгляд передана заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 обґрунтована тим, що суддя відмовив в задоволенні його заяви про відвід прокурора.

Враховуючи вимоги ст. 28 КПК України щодо скорочених строків судового розгляду даної категорії справ, з огляду на те, що ст. 81 КПК України не передбачена обов`язкова участь учасників кримінального провадження при розгляді заяви про відвід, суддя, проаналізувавши зміст заяви про відвід судді вважає за можливе розглянути зазначену заяву без виклику сторін. Дослідивши матеріали, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що у провадженні судді ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0005822 від 14.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, по якій обвинувачений перебуває під запобіжним заходом у виді тримання під вартою, та згідно журналу судового засіданні всі докази по зазначеному кримінальному провадженню досліджені. 17.11.2025 року обвинуваченим заявлено клопотання про відвід прокурора, за результатами розгляду якого, суддею постановлено ухвала про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого. Після чого, головуючим в судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо переходу до судових дебатів, але обвинуваченим заявлено відвід судді, обґрунтовуючи таку свою заяву тим, що суддею було відмовлено в задоволенні його заяви про відвід прокурора.

Так, положеннями ст.ст.75,76 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1)якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2)якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п.48).

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України від 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Заявником не доведено того, що існують переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності судді ОСОБА_4 при розгляді зазначеного кримінального провадження, та наявні обставин, які б унеможливлювали ухвалення суддею ОСОБА_4 об`єктивного рішення у зазначеній справі.

За таких підстав, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі №229/1103/23 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005822 від 14.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1