Справа № 152/1591/25
Провадження №11-сс/801/1009/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000255 від 24 листопада 2025 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 407, частиною четвертою статті 186 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 щодо обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту та ухвалити нову ухвалу, згідно з якої застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 року клопотання слідчого СВ ВП №2 Жмеринського відділу поліції ГУНП в Вінницькій області ОСОБА_9 внесене у кримінальному провадженні №0000255 від 24 листопада 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною п`ятою статті 407, частиною четвертою статті 186 КК України про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково.

ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 строком на 60 днів.

Визначено строк дії ухвали до 24 січня 2026 року.

На час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на першу вимогу;

- цілодобово не відлучатися з будинку по АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із особами, що є потерпілими чи свідками в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд окрім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, не в повній та недостатній мірі врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Слідчим суддею не надано оцінку діям підозрюваного, не досліджено фактичні обставини та не надано оцінку ризикам

Крім того, жоден більш мякий запобіжний захід, окрім тримання під вартою на даний час не може запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

При відмові в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 судом першої інстанції не враховано наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.5 ст. 407 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Таким чином, за наявності обґрунтованої підозри та наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний був прийняти рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення застави, захисника ОСОБА_8 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 внесеного до ЄРДР 24.11.2025 ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.5 ст. 407 КК України.

25.11.2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.5 ст. 407 КК України.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею при вирішенні питання щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу враховано те, що надані слідчим докази не містять сукупності фактичних даних, які дозволяють дійти висновку про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч.5 ст. 407 КК України, оскільки відповідно до копії відпускного квитка, виданого 15 листопада 2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_7 у період з 17 листопада 2025 року по 5 грудня 2025 року йому надано щорічну основну відпустку, а отже у період внесення слідчим відомостей до ЄРДР за ч.5 ст. 407 КК України - 24 листопада 2025 року підозрюваний перебував у відпустці, та те, що за фактом самовільного залишення військової частини в березні 2025 року відомості до ЄРДР внесено не було, а до ОСОБА_7 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, а після цього ОСОБА_7 повернувся на військову службу та продовжив служити у військовій частині НОМЕР_1 .

Окрім цього, слідчим суддею також прийнято до уваги те, що слідчим не подано достатніх та належних доказів, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, оскільки відсутні протоколи огляду та вилучення грошових коштів, які, за версією слідства, нібито були предметом протиправного заволодіння, сума шкоди, яка вказана в підозрі, обгрунтована лише показаннями потерпілої.

Перевіривши рішення слідчого судді суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо обгрунтованості підозри за ч.5 ст. 407 КК України, оскільки надані слідчим докази не містять сукупності фактичних даних на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_8 надано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1060/1366 від 09.11.2025 року, видану командиром НОМЕР_1 ОСОБА_10 , згідно якої 26.10.2025 року ОСОБА_7 отримав вибухову травму під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Маркове Донецької області повязану із захистом Батьківщини, довідку сімейного лікаря ОСОБА_11 від 27.11.2025 року згідно якої ОСОБА_7 потребує оперативного лікування та медичної реабілітації, має діагноз пов`язаний з порушенням ходи та опори,

виписку із медичної книжки ОСОБА_7 , згідно якої підозрюваний має ряд захворювань та потребує реабілітації.

Зазначене також підтверджує висновок суду.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку, що запобігти їм взмозі вказаний вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчим не наведено обставин і не надано доказів, які б давали підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

На думку суду апеляційної інстанції запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, оскільки під час апеляційного розгляду прокурором недоведено, що підозрюваний ОСОБА_7 належним чином не виконує покладені на нього судом обов`язки та не спростовують висновки слідчого судді, що запобіжний захід в виді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду встановлено, що з 26.11.2025 року ОСОБА_7 будь-яких дій, які свідчать про невиконання покладених обовязків дають підстави для застосування відносно нього тримання під вартою не вчиняв, що підтвердили учасники провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновків, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини та оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом безпідставно відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином необгрунтовано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Ухвалу слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4