Провадження № 1-кс/742/167/26
Єдиний унікальний № 742/532/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши заяву прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001266 від 16.12.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження № 0001266 від 16.12.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України . Справа розглядається головуючим суддею ОСОБА_6

29.01.2026 року в судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено відвід судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ заява про відвід передана на розгляд судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1

30.01.2026 року від прокурора надійшли письмові доовнення до заявленного усного відводу.

Свої вимоги про відведення судді ОСОБА_6 прокурор обгрунтовує тим, що у ході вказаного судового засідання, а саме розгляду угоди про визнання винуватості від 16.01.2026, суддею ОСОБА_6 допущено дії та висловлювання, які грубо порушують вимоги Кримінального процесуального кодексу України та свідчать про його упередженість вказаного судді.

Після оголошення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та обов`язків, які покладаються на обвинувачену ОСОБА_7 відповідно до умов укладеної угоди, суддя ОСОБА_6 звернувся із запитанням до сторони обвинувачення, чому в угоді про визнання винуватості не зазначено тривалість іспитового строку, який має бути застосований до обвинуваченої.

На вказане запитання судді ОСОБА_6 роз`яснено, що угода про визнання винуватості від 16.01.2026 передбачає застосування ст.75 КПК України, але визначення конкретного іспитового строку є дискреційними повноваженням суду.

Після демонстрації своєї упередженості, суддя ОСОБА_6 продовжив та звернувся до сторони обвинувачення із запитанням, чи є визначений розмір іспитового строку покаранням. Отримавши відповідь, що іспитовий строк у жодному випадку не є покаранням, будучи явно незадоволеним цією відповіддю, суддя продовжив повторювати зазначене питання, намагаються отримати наперед визначену їм та бажану відповідь.

Після численного повторення вказаного питання, не отримавши бажаної відповіді, суддя ОСОБА_6 прямо зазначив, що в інших угодах, які ним затверджувалися, тривалість іспитового строку обов`язково визначалася.

Вказане твердження свідчить про очевидну упередженість судді ОСОБА_6 , який під час розгляду угоди, до видалення до нарадчої кімнати прямо продемонстрував свою упередженість та наперед визначену позицію, яка ґрунтувалася на попередньому досвіді затвердження угод у інших кримінальних провадженнях, а не на вимогах закону, на які посилалася сторона обвинувачення.

Під час розгляду угоди про визнання винуватості суддею ОСОБА_6 проігноровано твердження сторони обвинувачення про долучення документів, які маються значення для вирішення питання по суті.

Так, посеред оголошення угоди про визнання винуватості прокурором, суддею ОСОБА_6 поставлено питання про те, чому у тексті зазначеної угоди вказано анкетні дані ОСОБА_8 , як співучасника кримінального правопорушення. Суддя ОСОБА_6 зазначив, що це є порушенням та перешкодою у затвердженні відповідної угоди.

У відповідь на це, судді повідомлено, що ОСОБА_8 на цей час засуджена вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за тотожними обставинами, вирок набрав законної сили. Більш того, судді продемонстровано копію зазначеного вироку та наголошено, що сторона обвинувачення має намір надати його для дослідження, разом з матеріалами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_7 та іншими документами, необхідними для об`єктивного розгляду угоди про визнання винуватості (матеріали щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження та запобіжних заходів щодо обвинуваченої).

Після цього, суддя ОСОБА_6 звернувся до сторони захисту, із пропозицією висловити позицію щодо затвердження угоди. З`ясувавши позицію сторони захисту, суддя ОСОБА_6 будучи заздалегідь повідомленим про наявність у сторони обвинувачення матеріалів, які вона бажає долучити, невідкладно повідомив про видалення суду до нарадчої кімнати та залишив залу суду.

Така поведінка об`єктивно викликає сумніви в неупередженості судді ОСОБА_6 оскільки він, будучи заздалегідь повідомленим про наявність у сторони обвинувачення документів, які необхідні для об`єктивного розгляду угоди про визнання винуватості, всупереч вимог ст. ст. 22, 474 КПК України, п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015, порушив право сторони обвинувачення на подачу документів у кримінальному провадженні.

Всупереч вимогам п. 4 ст. 474 КПК України суддею ОСОБА_6 не була з`ясована жодна з вказаних обставин. Після встановлення загальної позиції обвинуваченої щодо пред`явленого обвинувачення, суддя ОСОБА_6 одразу видалився до нарадчої кімнати, повністю ігноруючи вимоги ст. 474 КПК України.

Вказана поведінка судді ОСОБА_6 , є очевидним свідченням його упередженості та нехтуванням вимог КПК України.

Зазначені вище обставини, а саме: створення перешкод стороні обвинувачення у долученні документів, висловлення наперед визначеної правової позиції під час судового засідання, а також грубе порушення порядку розгляду угоди про визнання винуватості, передбаченого ст. 474 КПК України, викликають сумніви у неупередженості судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_6 та є підставою для його відводу.

В судовому засіданні прокурор підтримав заяву про відвід з підстав зазначених в судовому засіданні та письмових поясненнях та просив задовольнити відвід судді ОСОБА_6 .

Суддя ОСОБА_6 повідомлений про час і місце розгляду заяви про відвід, але в судове засідання не з`явився.

Обвинувачена ОСОБА_4 повідомлена про час і місце розгляду заяви про відвід, але в судове засідання не з`явилася.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити, оскільки дії судді ОСОБА_6 порушують права його підзахисної.

Вислухавши учасників справи та вивчивши заяву про відвід судді, суд приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 4952, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

За вищенаведеною практикою ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Підставами відводу на які посилається прокурор є те, що суддя ОСОБА_6 створив перешкоди стороні обвинувачення у долучений документів, висловлював наперед правову позиції під час судового засідання, а також грубе порушення порядку розгляду угоди про визнання винуватості, передбаченого на переконання суду.

Висловлювання в судовому засіданні суддею про нібито необхідність вказувати в угоді строк умовного терміну узгодженого покарання, на переконання суду не являється висловлюванням щодо результатів розгляду данного клопотання та не може бути причиною відводу, оскільки суддя в праві з`ясовувати обставини відповідності угоди вимогам КПК України.

Також, не свідчить про упередженість судді і його позиція щодо порядку розгляду кримінального правопорушення та порядку дослідження і долучення до матеріалів справи доказів.

Крім того, порушення порядку розгляду угоди, яке на думку прокурора та захисника допустив суддя, не являється підставою для його відводу, а може бути предметом розгляду судом вищої інстанції під час перегляду судового рішення.

Надаючи оцінку доводам заявника щодо наявності підстав що викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 , суд констатує, що доводи прокурора свідчать про незгоду останньою з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи по суті.

Оскільки, заява про відвід не містить відомостей, які б свідчили про упередженість суду, та які є підставою для відводу судді відповідно до вимог статті 75 цього Кодексу, а свідчать про не погодження скаржника з процесуальними діями та рішеннями судді, то дана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001266 від 16.12.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10