УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 Справа №607/20988/25 Провадження №1-кс/607/5970/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 в межах кримінального провадження №0000708 від 08.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Джурин, Чортківського району, Тернопільської області, громадянки України, українки, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженої, на утриманні якої перебуває одна неповнолітня дитина, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України? запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а також існують ризики, передбачені п.п.1), 3), 4), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, окрім того, застосування до підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості органу досудового розслідування здійснювати дієвий контроль за її поведінкою, забезпечити виконання покладених на неї судом обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, з мотивів у ньому наведеному.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_8 повідомила, що копія клопотання вручена, суть підозри їй зрозуміла, вказала, що має постійне місце проживання та на її утриманні перебуває неповнолітня дитина 7 років, а тому просила застосувати щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, вказавши, що підозра є необґрунтованою, оскільки підозрювана не здійснювала збут, а лише фасування наркотичних засобів, також, прокурор не довів існування ризиків, про які вказано у клопотанні, оскільки підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина 7 років, яка відвідує школу та залишилась без батьківського піклування, оскільки відносно батька ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, та бабця дитини працює та проживає в іншому населеному пункті. Просив застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000708 від 08.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваній ОСОБА_4 те, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі у подружжя, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які керуючись корисливим мотивом, виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів особам схильним до їх вживання, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995.

Напочатку вересня 2025 року у ОСОБА_9 під час розмови з ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в порушення вимог ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995, при невстановлених слідством обставинах місці та часі незаконно придбали, речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є подрібненим листям рослин Mitragyna speciose (Кратом (kratom, ketum, biak) та відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, який зберігали у невстановленому місці та мали намір в подальшому збути.

Після цього 18.09.2025 близько 14:29 год. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та з відома свого чоловіка ОСОБА_9 перебуваючи по вул. Шевченка, 36А у м. Чортків, Тернопільської області, маючи в наявності незаконно придбану речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є подрібненим листям рослин Mitragyna speciose (Кратом (kratom, ketum, biak) та відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 17,9446 грама, що згідно з Таблицями невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, маса понад 12,5 грама і більше становить особливо великий розмір, передала його ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), таким чином збула вище вказаний наркотичний засіб, за що в подальшому отримали на банківську карту грошові кошти в сумі 200 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії 24.09.2025 близько 18:28 год. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою та з відома своєї дружини ОСОБА_4 перебуваючи по вул. Шевченка, 36А у м. Чортків, Тернопільської області у спортивному залі «Спорт Лайф», маючи в наявності незаконно придбану речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є подрібненим листям рослин Mitragyna speciose (Кратом (kratom, ketum, biak) та відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 18,80 грама, що згідно з Таблицями невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, маса понад 12,5 грама і більше становить особливо великий розмір, передав його ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), таким чином збув вище вказаний наркотичний засіб, за що попередньо отримав від нього грошові кошти в сумі 400 гривень.

08.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів у особливо великих розмірах, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018).

08.10.2025 ОСОБА_4 була затримана за п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України у в`язку із можливою втечею з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів у особливо великих розмірах, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме даними:

-протоколу за результатами проведення нсрд- контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18.09.2025;

-висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-25/11966НЗРАП від 26.09.2025;

-висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-25/11961НЗРАП від 29.09.2025;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 19.09.2025;

-протоколу за результатами проведення нсрд- контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 24.09.2025;

-висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-25/12058НЗРАП від 30.09.2025;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 25.09.2025;

-протоколу за результатами проведення нсрд- зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 22.09.2025 та іншими матеріалами досудового розслідування.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваною даних кримінальних правопорушень.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, за визначенням Європейського суду з прав людини, «у п-п.» «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Згідно з п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваних кримінального правопорушення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Посилання в судовому засіданні захисника на необґрунтованість підозри, відсутність доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень спростовані матеріалами клопотання, наданими і дослідженими в судовому засіданні, обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимості згідно вимог КПК України. Також, доводи захисника, про те, що докази є перекрученими та суперечливими, не заслуговують на увагу з огляду на те, що ці докази мають бути оцінені після повного їх дослідження в сукупності зі всіма зібраними органом досудового розслідування доказами під час розгляду обвинувального акту в суді, водночас слідчий суддя, вважає, що інші долучені до клопотання матеріали є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

В свою чергу, підозрюваною та захисником не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочинів, у вчиненні яких їй повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а тому на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим, а доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри слідчий суддя вважає передчасними.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з наявних матеріалів на даному етапі досудового розслідування не вбачається очевидних ознак провокації, оскільки не повідомлено будь-яких доводів, які б свідчили про наявність прихованих мотивів ОСОБА_10 або ж його залежності від правоохоронних органів та активну роль останніх. Відтак, цим аргументам захисту має надаватись оцінка під час судового провадження на підставі дослідження всіх наявних матеріалів кримінального провадження.

Санкцією ч.3 ст. 307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких вказує сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , які є особливо тяжкими злочинами, за які законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, невідворотність покарання за вказаний злочин вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду .

Так, згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вищенаведене твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Також, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації, Україною не контролюється значна частина власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Наведені вище обставини дають підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у неї засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності з урахуванням того, що підозрювана документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон та вона виїжджала за межі державного кордону України.

Крім того, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на учасників провадження, а саме на ОСОБА_10 , місця проживання якого їй також відомі, з метою дачі ним неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, експертів у цьому кримінальному провадженні, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_4 з урахуванням відомих обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе шляхом погроз застосування фізичного та психологічного насильства зможе вступати у поза процесуальні відносини із особами, яких заплановано допитати, та схиляти їх до зміни показань або взагалі відмови від надання викривальних показань та надання інших показань, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні до проведення необхідних судових експертиз.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, існує високий ризик того, що, перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_4 здійснюватиме незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, що може унеможливити об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя вважає, що підозрювана може п ерешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час є невстановленим місце придбання підозрюваними наркотичних засобів, і остання може вчинити будь-які дії направлені на знищення вказаних предметів та речей, що матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню.

З огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_4 , наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана нехтує встановленими законом правилами поведінки та враховуючи, що предметом посягання у даному кримінальному провадженні є наркотичні засоби, незаконний обіг яких має системний характер, існує об`єктивна небезпека того що, перебуваючи на волі, підозрювана може продовжити злочинну діяльність, пов`язану з їх незаконним придбанням, зберіганням чи збутом, що створює серйозну загрозу здоров`ю населення та свідчить про високий рівень суспільної небезпеки підозрюваної. Вищенаведені обставини підтверджують існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування вищевказаних ризиків, а доводи сторони захисту про їх відсутність спростовані встановленими обставинами.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує унеможливлення запобігання існуючим ризикам, навіть у разі визначення застави у кримінальному провадженні, в тим паче під час перебування під домашнім арештом, про застосування яких просить сторона захисту.

Доводи сторони захисту, зокрема, що підозрювана є несудимою особою, має на утриманні неповнолітню дитину, не створюють можливості застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваної.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної ОСОБА_4 на свободу. Так, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень та наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка хоча і раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває малолітня дитина, позитивно характеризується за місцем проживання, однак підозрюється у вчиненні багатоепізодового злочину групою осіб, а також тяжкості злочинів, у вчиненні яких їй оголошено підозру, зможе у повній мірі забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, слідчий суддя враховує Правила 6.1 Мінімальних стандартних правил Організації Обєднаних націй щодо заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, так званих «Токійських правил», «попереднє ув`язнення має використовуватись як крайній засіб у кримінальному провадженні з належним урахуванням розслідування передбачуваного злочину та для захисту суспільства та жертви».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відомостей, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою, на даний час не здобуто.

Крім цього, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, керуючись наданим п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України правом, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання підозрюваної та її захисника про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи визначення розміру застави, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити, а клопотання слідчого задовольнити.

Крім того, ухвалюючи рішення щодо застосування такого запобіжного заходу, слідчий суддя наголошує, що даний захід забезпечення кримінального провадження носить виключно тимчасовий характер, не є «очікуванням» обвинувального вироку, необхідність застосування якого в ході судового розгляду може зникнути, тому в подальшому сторона захисту не позбавлена права на подання клопотання про зміну виду запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд встановить, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу дитина, яка перебуває на утриманні підозрюваного, обвинуваченого, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя, суд зобов`язує прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування такої дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, відомості про що зазначаються в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформує слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дитини. Після отримання такої інформації слідчий, прокурор невідкладно повідомляє підозрюваного, обвинуваченого про місце проживання (перебування) дитини.

З огляду на встановлені обставини, що на утриманні підозрюваного перебуває неповнолітня дитина, залишена без батьківського піклування, слід зобов`язати прокурора повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про залишення її без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, після чого повідомити підозрюваній ОСОБА_4 місце проживання (перебування) дитини.

Органу опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишеної без батьківського піклування, невідкладно поінформувати прокурора, суд про місце проживання (перебування) дитини.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 23 год. 59 хв. 05 грудня 2025 року.

Зобов`язати прокурора повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про залишення її без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, після чого повідомити підозрюваній ОСОБА_4 місце проживання (перебування) дитини.

Органу опіки та піклування за місцем перебування дитини після тимчасового влаштування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишеної без батьківського піклування, невідкладно поінформувати прокурора, суд про місце проживання (перебування) дитини.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1