Житомирський апеляційний суд
Справа №295/231/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/149/26
Категорія ст. 422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду Житомирської області від 15.01.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду Житомирської області від 15.01.2026 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що у вказаній скарзі та доданій до неї заяві відсутні передбачені відомості та фактичні обставини, чи об`єктивні дані які могли б свідчити про ймовірне скоєння кримінальних правопорушень. Тому, у задоволенні скарги було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою задовольнити його заяву від 05.01.2026 року. Також, просить виконати вимоги ст.262, ст.214 КПК України та винести приватну ухвалу про скоєння злочинів, передбачених ст.ст.111, 161, 255, 364, 366, 382 КК України суддею ОСОБА_6 під час судового розгляду зазначених проваджень та направити матеріали до органу досудового розслідування та встановити термін розгляду; витребувати зазначені провадження з метою встановлення причин недотримання строків досудового розслідування; встановити провину кожного із злочинних угруповань за фальсифікацію матеріалів досудового розслідування; забезпечити перекладачем російської мови, так як він не знає державної мови; продовжити термін оскарження незаконного рішення, яке він отримав 12.02.2026 року.

ОСОБА_5 зазначає, що відмовним рішенням Богунського районного суду від 15.01.2026 року слідчий суддя ОСОБА_6 відмовила у задоволенні його заяви від 05.01.2026 року про скоєння злочинів, передбачених ст.ст, 111, 161, 255, 256, 364, 366, 382 КК організованим злочинним угрупованням у складі прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , слідчий ГБР ОСОБА_10 , оскільки у заяві про злочин відсутні об`єктивні дані, які свідчать про злочин, однак не надала доказів, що злочинне угруповання не чинило зазначених злочинів; навмисне спотворила лист ВССУ від 12.01.2017 року справа № 9-49/044-17 - необхідність існування судового порядку оскарження аналізованого виду бездіяльності грунтується на закріпленні у ст.214 КПК обов`язку слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, на відміну від процесуального порядку реагування на заяви та повідомлення про злочин, який було встановлено у КПК 1960 року.

З метою приховати від правосуддя скоєні злочини, передбачені ст.ст. 111, 161, 255, 256, 364, 366, 382 цим злочинним угрупованням, суддя усвідомлено не виконав рішення ВССУ та КСУ 09.11.2012 № 1640/0/4-12 від 12.01.2017, КСУ. №4-р(П)/2020, вчинив злочин проти правосуддя за ст.382 КК, приховав скоєні злочини цього злочинного угруповання та став співучасником їх вчинення. Слідчий суддя не наділений повноваженнями давати оцінку змісту заяви, у тому числі щодо наявності/відсутності в ній відомостей про кримінальне правопорушення з апелюванням на ст. 2 КК.

На думку ОСОБА_5 , суддя порушив його право на отримання протягом 24 годин виписки з ЄРДР після отримання заяви. Ним в заяві вказано себе потерпілим у кримінальних провадженнях: №0000186, № 0000172, № 0000013, № 0000151, № 0000156, № 0000167, №0000127, №0000002, № 0000275, № 000000116, № 0001684 , №20000067, №0000112, №0000062, № 0000174, № 0000005, № 0000081, № 0000075, № 0001375, № 0000009, №0000165, №000017, №0000019, №20000101, які суддя не витребував.

Також просив поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки отримав її копію лише 12.02.2026.

В ході судового провадження судом вирішено тотожні заяви ОСОБА_5 про відвід судді, ухвала суду від 16.02.2026.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду провадження (шляхом направлення повідомлення на електронну адресу останнього), не з`явився, про поважні причини свого неприбуття не повідомив. В заяві від 17.02.2026 просив суд не розглядати справу до направлення йому рішення за результатами розгляду заяви про відвід судді від 14.02.2026. Оскільки заява про відвід судді була розглянута судом 16.02.2026 та направлена заявнику на його електронну пошту, суд вважає клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи безпідставним.

Прокурор Житомирської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив розглядати справу без його участі.

Виходячи з положень ч.4 ст.107, ст.406 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути вказане судове провадження в письмовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 №298, передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Зважаючи на доводи скарги заявника, слід зауважити, що обов`язок уповноважених осіб на фіксацію та реєстрацію відповідних заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та початок досудового розслідування обумовлений необхідністю належного реагування відповідних державних органів на виявлення подій, що містять ознаки злочинів. Отже внесення відомостей до ЄРДР пов`язане саме з існуючою подією кримінального правопорушення, а не лише певних його ознак, вказаних заявником.

Даний висновок підтримав і Верховний Суд. Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, як виснував Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Саме тому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. В разі ж відсутності таких даних, слідчий, прокурор з метою недопущення вказаних негативних наслідків не повинні вносити такі відомості до ЄРДР (Ухвали Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 991/4166/22, провадження № 1-кс/991/4185/22 та від 13 жовтня 2022 року у справі № 991/4442/22, провадження № 1-кс/991/4459/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння кримінальним правопорушенням, то це не означатиме автоматично, що подія кримінального правопорушення насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Як убачається з матеріалів провадження №295/231/26, 05.01.2026 року ОСОБА_5 звернувся до Житомирської окружної прокуратури із заявою, у якій просив внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст. 111, 161, 255, 256, 364, 366, 382 КК України, організованим злочинним угрупованням у складі прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , слідчого ДБР ОСОБА_14 при досудовому розслідуванні ряду кримінальних проваджень, надати заявнику витяг з ЄРДР та ознайомити з правами та обов`язками.

Слідчим суддею було вивчено заяву ОСОБА_5 від 05.01.2026 року та встановлено, що вона не містить відомостей, які б свідчили про вчинення прокурорами та слідчим злочинів у розумінні ст.11 КК України, відповідальність за скоєння якого передбачена статтями з Особливої частини КК України. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, які в заяві ОСОБА_5 відсутні, а носять лише абстрактний характер. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки, як убачається зі змісту заяви викладеної в скарзі ОСОБА_5 про кримінальні правопорушення, вона не містить жодних фактичних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеними особами кримінально-карних діянь, а тому наведене не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Апеляційний суд звертає увагу, що зі змісту усіх наданих ОСОБА_5 матеріалів на стадії судового провадження в суді першої (скарга до слідчого судді) та апеляційної (апеляційна скарга) інстанціях, заявником ОСОБА_5 не наведено конкретні факти події та наявність в діях відповідних осіб складу кримінальних правопорушень. При цьому, інші будь-які обставини (відповідні докази) щодо наявності самого факту події правопорушень та причетності певних осіб до їх вчинення - відсутні.

В зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_5 на те, що слідчий суддя не надав доказів, що злочинне угруповання не чинило зазначених злочинів, не витребував запитуваних кримінальних проваджень, оскільки це не є предметом розгляду у даному провадженні.

Колегія суддів критично ставиться до посилання ОСОБА_5 на спотворення слідчим суддею позиції, викладеної в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, оскільки вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів. Вказаний лист не є нормативним актом, не є обов`язковим для суду та носить рекомендаційний характер.

Щодо твердження ОСОБА_5 про вчинення слідчим суддею злочину, передбаченого ст.382 КК, колегія суддів зазначає, що звинувачення судді у злочині, вчиненому у зв`язку зі здійсненням правосуддя, без дотримання особливого порядку, гарантованого Конституцією України та ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», є незаконним.

На думку апеляційного суду, наведене ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді фактично зводиться до незгоди з оскаржуваним рішенням та не може бути повідомленням про злочин в розумінні норм ч.5 ст.214 КПК України, за відсутності відомостей та фактичних обставин, котрі могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених чинним Кримінальним кодексом України.

Таким чином, істотних порушень вимог положень КПК України, які були б безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

При цьому, вирішуючи клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, суд вважає за доцільне таке задовольнити, оскільки відсутні відомості, які б спростовували факт отримання копії ухвали заявником лише 12.01.2026, а тому строк на оскарження судового рішення був пропущений ним з поважних причин та на короткий термін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_5 строк на оскарження ухвали слідчого судді Богунського районного суду Житомирської області від 15.01.2026 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду Житомирської області від 15.01.2026 року, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ