Провадження № 1-кс/489/3860/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

30 грудня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві,

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у системному умисному невиконанні всіх завдань законів України та умисному перешкоджанні у законних службових розслідуваннях за ч. 4 ст. 216 КПК України. На підставі ст. 303 КПК України ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність та перешкоди першого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві, які спрямовані на порушення його охоронюваних законами України прав, свобод, інтересів людини. У тексті скарги вказано, що вона стосується кримінальних проваджень №№ 0000309, 000227 від 12.02.2024, 0000551 від 28.069.202.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому, за змістом вище вказаної норми закону, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у нездійсненні певної процесуальної дії має місце у таких випадках: коли слідчий, дізнавач чи прокурор наділені обов`язком вчиняти певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом передбачено, що оскарженню в порядку ст. 303 КПК України підлягає не будь-яка бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, а лише та, яка полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, строк виконання яких чітко визначений КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягають оскарженню.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у системному умисному невиконанні всіх завдань законів України та умисному перешкоджанні у законних службових розслідуваннях за ч. 4 ст. 216 КПК України. У скарзі також вказав, що на підставі ст. 303 КПК України він оскаржує бездіяльність та перешкоди першого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві, які спрямовані на порушення його охоронюваних законами України прав, свобод, інтересів людини. У тексті скарги вказано, що вона стосується кримінальних проваджень №№ 0000309, 000227 від 12.02.2024, 0000551 від 28.069.202.

Отже, зміст скарги ОСОБА_2 дає підстави вважати, що ним оскаржується бездіяльність, яка виходить за межі положень ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки ті дії, які, на думку ОСОБА_2 , мали вчинити службові особи першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві і не вчинили, не є бездіяльністю в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, так як можливість оскарження нездійснення слідчим, дізнавачем, прокурором інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, передбачає наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи, зобов`язані їх вчинити.

Проте вказані у скарзі ОСОБА_2 дії, які, на його думку, мали вчинити службові особи першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві кримінальним процесуальним законом не передбачені.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб першого та другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1