Справа № 158/2880/25 Провадження №11-сс/802/531/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000615 від 25.09.2025 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області із клопотанням, за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000615 від 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Клопотання мотивував тим, що 24.09.2025 року о 18:59 годині поблизу озера «Молодіжне» в місті Ківерці, Луцького району, водії транспортних засобів марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 із причепом д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , 1988 р.н. та т/з марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_10 , 2000 р.н. здійснили незаконне вивантаження будівельних матеріалів зовні схожого на щебень. У діях водії зазначених транспортних засобів вбачаються ознаки самовільного зайняття земельної ділянки, внаслідок чого може бути спричинено шкоду довкіллю.

Відомості за вказаним фактом внесено слідчим відділення поліції №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000615 від 25.09.2025 року, за ч.2 ст.197-1 КК України.

25.09.2025 року було проведено огляд місця події поблизу озера «Молодіжне» в місті Ківерці, Луцького району, Волинської області, а саме на ділянці відкритої місцевості, що розташована за координатами 50.842994, 25.475884, на якій виявлено сім насипів будівельних матеріалів, зовні схожих на щебінь. Крім, цього, на відстані орієнтовно 25 м від вищевказаних насипів виявлено два вантажних транспортних засоби марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 із причіпом д.н.з. НОМЕР_2 та марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом д.н.з. НОМЕР_4 . В результаті проведення огляду місця події було вилучено: два вищевказаних транспортних засоби із причепами; сім насипів будівельних матеріалів, зовні схожих на щебінь. Крім цього відібрано зразки із виявлених насипів будівельних матеріалів, які поміщено у спец. пакети: №PSP2135249, №PSP2135251, №PSP2135253, №PSP2135252, №PSP213538, №PSP2135254, №2135250.

25.09.2025 року, постановою слідчого, вищевказані транспортні засоби, cім насипів будівельного матеріалу та зразки із зазначених насипів, які поміщено до 7-ми спец. пакетів, було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вантажний транспортний засіб марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_3 із причепом д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000615 від 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в клопотанні про арешт майна слідчим не доведено та необґрунтовано, яким чином вантажний транспортний засіб марки Вольво» д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом д.н.з. НОМЕР_4 має значення для кримінального правопорушення №0000615 від 25.09.2025 року. Таким чином, у судовому засіданні не встановлено правових і фактичних підстав для задоволення внесеного клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000615 від 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу в якій вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги та залишив без відповідної оцінки той факт, що транспортний засіб марки «Вольво» моделі «FH 480», д.н.з. НОМЕР_3 із причепом марки «JANMIL» д.н.з. НОМЕР_4 , здійснено перевезення щебеню на землі комунальної власності, а тому є всі підстави вважати, що автомобіль із причепом є засобом вчинення злочину.

Факт здійснення перевезення щебеню підтверджується накладною ТТН № 002 від 24.09.2025 року, згідно з якою вантажоодержувачем є не Ківерцівська міська рада, на землях якої вантаж було розміщено, а ТОВ «МАКСДЕН ТРЕЙД», директором якого є ОСОБА_11 .

Зазначає, що клопотання про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно не стосувалось заборони користування останнім, та на його думку обмеження в праві розпоряджатись не становитиме надмірний тягар для власника та забезпечить дієвість кримінального провадження.

Просить ухвалу слідчого від 29.09.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на автомобіль марки «Вольво» моделі «FH 480», д.н.з. НОМЕР_3 із причепом марки «JANMIL» д.н.з. НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_11 із забороною розпоряджатися зазначеним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В судове засідання не з`явивсявласник майна ОСОБА_11 , хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності власника майна ОСОБА_11 . А тому апеляційний суд вирішує розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; представника власника майна, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; пояснення слідчого; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч.ч.2-6 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як встановлено апеляційним переглядом за наслідками розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майнослідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так, ч.1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

З матеріалів провадження вбачається, що 25.09.2025 року до ЄРДР за №0000615 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Постановою слідчого від 25.09.2025 року два вантажних транспортних засоби марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 із причіпом д.н.з. НОМЕР_2 та марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом д.н.з. НОМЕР_4 , сім насипів будівельних матеріалів, зовні схожих на щебінь, зразки із виявлених насипів будівельних матеріалів, які поміщено до 7-ми спец.пакетів, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею вірно зазначено, що як вбачається із встановлених під час розгляду клопотання обставин, вимоги клопотання виходять за межі потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні та не співвідносяться із завданнями кримінального провадження.

Окрім цього в клопотанні про арешт майна слідчим не доведено та необґрунтовано, яким чином вантажний транспортний засіб марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_3 із причепом марки д.н.з. НОМЕР_4 має значення для кримінального правопорушення №0000615 від 25.09.2025 року.

Разом з тим при зверненні до слідчого судді із клопотанням про арешт майна стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наявні підстави для встановлення певних заборон у випадках, визначених ст.170 КПК України, на вказане майно з метою його збереження чи використання в інтересах слідства.

За наведених обставин апеляційний суд доходить висновку, що прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на транспортний засіб марки «Вольво» моделі «FH 480», д.н.з. НОМЕР_3 із причепом марки «JANMIL» д.н.з. НОМЕР_4 , з метою забезпечення його збереження, як речового доказу.

За наведених обставин апеляційний суд доходить висновку, що прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на вищевказане майно з метою забезпечення їх збереження, як речових доказів.

Рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, оскільки доводи прокурора не знайшли свого підтвердження, його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: