Провадження №1-кс/369/2955/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 від 22.02.2025, року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло вищевказане клопотання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що

У ході досудового розслідування та під час проведення негласних слідчих розшукових заходів, встановлено що особи з корисливою метою організувала злочинну діяльність, що полягає у використанні передчасно зламаних іноземних банківських карт, для купівлі товарів та грошових сертифікатів на різних маркет плейсах, зокрема «МЕЙК АП» без відома власників, у всесвітній мережі інтернет, на різноманітних платформах, та в подальшому здійснюють подальший перепродаж майно, яке отримано в ході шахрайських дій з банківськими картками.

Оперативним шляхом стало відомо, що особи які причетні до скоєння вказаного злочину здійснюють свою злочинну діяльність на території м. Ірпінь, м. Запоріжжя, м. Рівне, м. Дніпро та Миколаївській області.

Так, встановлено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетний: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має у користуванні автомобіль марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 користується мобільним номером: НОМЕР_2 , який і використовує у своїй злочинній діяльності.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину підтверджується виїмкою тимчасового доступу та протоколами про результати проведення НСРД.

Так, 08.10.2025 року у період часу з 08 год. 32 год. по 08 год. 39 хв. слідчий СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області здійснив обшук автомобіля марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Самодриги, 38, у ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до майданчику тимчасового тримання автомобілів за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22 к та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету № WAR 1107074.

Просив суд накласти арешт на автомобіль марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 .

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зокрема є те, що клопотання про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/16677/25від 12.09.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі, яким користується ОСОБА_5 , а саме автомобіль марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів здобутих злочинним шляхом, банківських карток, чорнових записів, електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, смартфонів, флеш накопичувачів, маршрутизатори та інших носіїв електронних документів), на яких може міститись інформація про зв`язок між фігурантами (дзвінки, листування), інші речові докази, які в сукупності будуть становити доказову базу у вказаному кримінальному провадженні для органу досудового розслідування.

08.10.2025 року слідчим було проведено обшук та вилучено автомобіль марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою свідчого вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Суд, звертає увагу, що відомості до ЄРДР внесені за ч. 4 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.09.2025 року не надано дозволу на вилучення автомобіля марки «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, то на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 від 22.02.2025, року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7