Єдиний унікальний номер: 378/1395/25
Провадження № 1-кп/378/55/25
УХВАЛА

02 грудня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000714 внесеному до ЄРДР 18 серпня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Ставищенського районного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (т. 2 а. с. 184 187).

Клопотання мотивоване тим, що підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду через значну суворість покарання за тяжкий злочин; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, знаючи місце фактичного проживання свідків, обвинувачений, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення може незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання свідків та потерпілих з метою зміни їх показів та перешкоджання об`єктивного встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122, 121 КУпАП, що характеризує останнього, як особу яка ігнорує встановлені вимоги Правил дорожнього руху.

Представник потерпілих ОСОБА_6 просив задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, можливість внесення застави, зазначивши, що в такому разі він (обвинувачений) зможе вжити заходи щодо відшкодування потерпілим шкоди. Заперечили щодо наявності ризиків, заявлених прокурором, зазначивши, що обвинувачений має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною близько 2-х років, має на утриманні батька, 1970 року народження, який ніде не працює, з народження обвинувачений є інвалідом ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, зокрема думку прокурора, представника потерпілих ОСОБА_6 , які підтримали клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти його задоволення, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2025 року встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 жовтня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 06 жовтня 2025 року в підготовчому судовому засіданні продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів (по 05 грудня 2025 року) (т. 1 а. с. 129 131).

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, провести не представляється можливим.

З урахуванням вищезазначеного, суд зауважує, що продовження строків тримання під вартою згідно з нормами діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст.194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, за змістом яких надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на вказаній стадії не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду на потреби судового розслідування.

Щодо заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо того, що обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу може переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років. Окрім цього, суд також враховує дані, які характеризують обвинуваченого, зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 хоча і є раніше несудимим, однак, на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері порушення безпеки дорожнього руху, зокрема тяжкого злочину, що потягло за собою смерть декількох осіб, що свідчить про певний ступінь суспільної небезпеки таких дій, останньому загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до десяти років, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені ризики є суттєвими та їм неможливо запобігти у разі застосування до нього будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.

Наявність інших ризиків, зазначених в клопотанні прокурором, в судовому сіданні не доведено.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, наступне.

Відповідно до показань обвинуваченого він власного нерухомого та рухомого майна не має, проживає у будинку своєї цивільної дружини.

Згідно довідки Мукачівської міської ради, акту від 13.10.2025, складеного за участю старости Доробратівського старостинського округу, та довідки Мукаівського ЦНАП від 15.10.2025, ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації не проживає, скарги на останнього за місцем реєстрації станом на липень 2025 року не поступало (т. 2 а. с. 57, 61, 62),

Згідно довідки Кам`янської сільської ради від 16.10.2025 та характеристики, виданої вказаною сільською радою, характеристики, виданої Мукачівським РУП ГУ НП Закарпатської області ОСОБА_4 фактично близько 2-х років проживає в с. Арданово Берегівського району Закарпатської області із цивільною дружиною ОСОБА_7 , сестрою, матір`ю та бабусею цивільної дружини, на профілактичному обліку у вказаному управлінні поліції не перебуває (т. 2 а. с. 58, 59, 60).

За способом життя та економічним становищем: обвинувачений офіційно не працевлаштований, неповнолітніх осіб, осіб пенсійного віку, непрацездатних осіб на утриманці не має. Відповідно до показань обвинуваченого, довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 24.10.2025, довідки про отримання допомоги управлінням соціального захисту населення Мукачівської міської ради від 28.10.2025 ОСОБА_4 є інвалідом 3-ї групи з дитинства, перебуває на обліку у вказаному управлінні та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства з 11.09.2011 по 30.06.2025 (з 01.01.2024 в розмірі 2361 грн. щомісячно) (т. 2 а. с. 64, 66).

Разом з тим, на час розгляду клопотання прокурора відсутні документально підтвердженні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

За віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність, раніше не судимий.

Відносно доводів захисника та пояснень обвинуваченого щодо того, що останній був потерпілим з отриманням травм під час ДТП в 2017 році та в 2023 році, про що захисником надано виписки з історії хвороби, суд зазначає, що вказані виписки не підтверджують стан здоров`я обвинуваченого на теперішній час. Надані стороною захисти виписка з історії хвороби ОСОБА_4 (в період з 01.06.2023 по 17.06.2023) (т. 1 а. с. 116), виписка травматологічного відділення з історії стаціонарного хворого з 31.07.2017 по 11.08.2017) (т. 1 а. с. 118) та виписка з медичної карти стаціонарного хворого (з 19.06.2023 по 04.07.2023) (т. 1 а. с. 119 120) не підтверджують наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення.

Також суд враховує, що обвинувачений відповідно до витягу з бази «Армор» неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності в 2025 році за перевищення допустимої швидкості руху (за ч. 1 ст. 122 КУпАП 06.01.2025, 26.04.2025, 30.04.2025), що характеризує останнього, як особу яка ігнорує встановлені вимоги Правил дорожнього руху (т. 1 а. с. 93 - 102).

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку,що жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, суд вважає необхідним визначити строк дії запобіжного заходу 60 днів з дня постановлення ухвали.

З урахуванням наведеного суд дійшов переконання, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 177-178, 183, 194, 197, 199, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів,.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто з 02 грудня 2025 року до 31 січня 2026 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1