Житомирський апеляційний суд
Справа №288/2129/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/1/26
Категорія 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 та продовжено відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саверці, Попільнянського району, Житомирської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працює трактористом-машиністом в ТОВ «Монсанто насіння», неодружений, освіта середня, утриманців не має, раніше не судимий, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2025 року, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю, забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що повідомлена 03.08.2025 ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України скасована, а нова підозра 19.12.2025 - є штучною та не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Посилається на висновок експерта СЕ-19/106-25/16951-ІТ від 19.09.2025, згідно якого у заданій дорожньо-транспортній ситуації, відповідно до фактичних даних у причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням дорожньо-транспортної пригоди знаходиться невідповідність дій велосипедиста ОСОБА_9 технічним вимогам п.10.1 ПДР України. А невідповідність дій ОСОБА_7 , технічним вимогам п.11.10, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 13.3 ПДР України не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, що, на думку захисника, свідчить про відсутність в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також просив врахувати, що ОСОБА_7 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався.

Захисник ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких посилається на проведений за заявою захисту комісійний висновок експерта №КСЕ-19/102-25/24445-ІТ від 29.12.2025, згідно якого в діях велосипедиста ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.268-1 КК України.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що заступник начальника відділення поліції - начальник СВ ВП № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000109 від 02.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 04 години 45 хвилин ОСОБА_7 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_10 , рухався ним по вулиці 5 Сотня у селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, у напрямку села Саверці, Житомирського району, Житомирської області, зі швидкістю 60 км/год, порушуючи п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, перевищуючи встановлену максимально допустиму швидкість у населеному пункті в 50 км/год, в порушення п. 11.10 Правил на дорозі, проїзна частина якої поділена на смуги руху лінією дорожньої розмітки, займаючи одночасно дві смуги та в порушення п. 12.3 Правил, помітивши попереду велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху, ближче до лівого узбіччя, не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і в порушення п. 13.3 Правил, під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (згідно висновку експерта від 19.09.2025 року № СЕ-19/106-25/16951-IT). Невідповідність дій водія ОСОБА_7 технічним вимогам п. 11.10; 12.3; 12.4; 12.9 (б); 13.3 Правил дорожнього руху не перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (згідно висновку експерта від 19.09.2025 року № СЕ-19/106-25/16951-ІТ).

Велосипедист ОСОБА_9 , рухаючись біля правого краю проїзної частини по вулиці 5 Сотня у селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, у напрямку центру зазначеного населеного пункту, порушуючи п.п. 6.7, 10.1 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, створив аварійну обстановку, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода, оскільки водій автомобіля «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти наїзду (згідно висновку експерта від 19.09.2025 № СЕ-19/106-25/16951-IT).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: садна, синці на тілі, крововиливи в м`які тканини голови, переломи кісток основи черепа, субдуральна гематома, субарахноїдальні крововиливи, перелом 9-го ребра, перелом правої ключиці, крововиливи в ділянках коренів легень, в жирову капсулу нирок. Дані тілесні ушкодження за механізмом свого утворення складають тупу поєднану травму тіла, тобто утворились в межах 2 діб до моменту настання смерті від контактів із твердими тупими предметами, що мають обмежену, переважаючу, плоску поверхні, враховуючи наявність деяких ознак загального струсу тіла (крововиливи в корені легень, в жирову капсулу нирок), не виключено за обставин, вказаних в медичній карті стаціонарного хворого (травма внаслідок ДТП), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка ускладнилась набряком-набуханням головного мозку та гострою серцевою недостатністю.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Надалі, після наїзду ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 04 години 45 хвилин, навпроти будинку № 47 по вулиці П`ята Сотня у селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, на велосипедиста ОСОБА_9 , водій ОСОБА_7 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи можливість для надання йому допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, в порушення вимог п.п. г, ґ п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не переконався у тому, чи потребує потерпілий допомоги, не вжив усіх можливих заходів для надання йому першої медичної допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне, на причетному до події автомобілі «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_11 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли водій ОСОБА_7 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, та був зобов`язаний, і мав змогу надати йому допомогу, що призвело до смерті потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати допомогу та сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

В ході досудового розслідування 03.08.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України та 17.12.2025 року на виконання ухвали Житомирського апеляційного суду від 26.11.2025 року у справі № 288/1860/25, повідомлення про підозру було змінено та ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

19 грудня 2025р. ОСОБА_7 було повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та пред`явлено нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК та ч. 3 ст. 135 КК України.

05.08.2025 ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30.09.2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 29.09.2025 продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 27.10.2025 продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.12.2025 включно, без визначення розміру застави.

Слідчий зазначив, що закінчити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки після ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження існує необхідність виконати вимоги ст.ст. 291-293 КПК України, а саме, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити вказані процесуальні документи стороні захисту та направити до суду.

Водночас, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та обумовлюють необхідність продовження його застосування.

Враховуючи обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, дані про особу підозрюваного, а також те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , без визначення розміру застави відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 02.08.2025 року до 03.01.2026 року.

Прокурором направлено до апеляційного суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі, апеляційну скаргу просив залишити без розгляду, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 направлено до сулу та ухвалою Попілянського районного суду Житомирської області від 29.12.2025 призначене підготовче судове засідання.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Так, слідчий суддя встановив, що матеріалами справи доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.3 ст.135 КК України, з урахуванням попередніх ухвал слідчого судді, якими обирався та продовжувався раніше обраний запобіжний захід при наявності таких доказів обґрунтованості підозри, як протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди по вулиці П`ята Сотня навпроти будинку № 47 у селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, під час якого зафіксовано сліди кримінального правопорушення та вилучено речові докази; протоколом огляду місця події території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено автомобіль «Hyundai Getz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , в ході якого він розповів про відомі йому обставини вчинення злочину; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом затримання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину від 02.08.2025 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_14 , протоколу допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_17 ; результату токсикологічного дослідження крові на алкоголь № 2187, виданого 06.08.2025 року КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради; лікарського свідоцтва про смерть № 1025 від 05 08.2025 року; висновку експерта судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 25.08.2025 року № СЕ-19/106-25/14254-ІТ; висновку експерта судової транспортно-трасологічної експертизи від 26.08.2025 року №СЕ-19/106-25/14256-ІТ; висновку експерта судової трасологічної експертизи від 26.08.2025 року №СЕ-19/106-25/16369-ТР, та іншими матеріалами провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Попри відсутність висновків експертиз, які б переконливо вказували на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, вказане не впливає, на переконання колегії суддів, на правильність висновків слідчого судді стосовно необхідності продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначених доказів достатньо, щоб на даному етапі кримінального провадження стверджувати про беззаперечну причетність ОСОБА_7 до вчинення у стані алкогольного сп`яніння умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів і за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Стосовно правомірності чи обґрунтованості заявленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в ході досудового розслідування були виконані експертні дослідження у сфері транспортної трасології та автотехніки - механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди, які не встановили однозначного причинно-наслідкового зв`язку між допущеними порушеннями ПДР водієм ОСОБА_7 та дорожньо-транспортною пригодою.

Також за заявою захисту на підставі самостійно укладеного договору було проведено експертне дослідження, яким також не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими водієм порушеннями правил та здійсненим наїздом на потерпілого.

Разом з тим, не погоджуючись із вказаними висновками експертів, 15.10.2025р. слідчим було призначено комплексну транспортно-трасологічну експертизу та експертизу механізму та обставин ДТП. Висновки по даній експертизи на даний час ще не надійшли.

Крім цього, при дослідженні наявних експертиз, зокрема останньої експертизи Вінницького НДЕКЦ від 29.12.2025р., та вирішенні питання наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, суд зважає на конкретні обставини пригоди, зокрема, на той факт, що останнє експертне дослідження проводилось лише на підставі вихідних даних сторони захисту та з урахуванням версії підозрюваного про різку зміну напрямку руху велосипедиста на відстані 3-4 метра перед машиною. Водночас така версія подій була предметом експертного вивчення та з урахуванням проведених досліджень в цій частині покази підозрюваного визнані технічно недостовірними, що може вказувати про неправдивість всієї версії підозрюваного стосовно механізму розвитку пригоди та намагання уникнути відповідальність за ч.3 ст.286-1 КК України (пункт 5 висновку).

Слід відзначити, що проведення експертних досліджень в такій категорії справ на підставі лише клопотання однієї сторони захисту з наданням виключно вихідних даних, які вигідні або зручні тільки підозрюваному, зокрема з інформацією про раптову зміну напрямку руху велосипедиста, що в даному випадку є лише неперевіреною версією підозрюваного, є одним із засобів доказування та збирання доказів, які підлягають контраверсійній перевірці та оцінці, в тому числі шляхом призначення іншої експертизи із нейтральними (об`єктивно існуючими) вихідними даними, в яких не закладено дані, що можуть допомогти отримати зацікавлений результат або кардинально змінити результати експертних досліджень.

В цьому контексті повідомлення підозрюваним вихідних даних для експерта щодо місця наїзду, раптової зміни велосипедистом напрямку руху можна сприймати через призму стану його алкогольного сп`яніння та намагання уникнути відповідальності за вчинений наїзд і швидке залишення місця пригоди, яке відбулось у сутінках. Тому достовірність показів підозрюваного в таких умовах є досить низькою та підлягає критичній оцінці на предмет їх правдивості.

Крім того, як вбачається із наданого висновку, об`єктивна видимість велосипедиста за даними слідчого експерименту при ближньому світлі фар становила біля 37 метрів. Натомість, попри наявність у підозрюваного можливості об`єктивно побачити велосипедиста за 37 метрів і зайняти свою смугу руху, із слідової картини, зафіксованої в протоколі огляду місця події, видно, що осип бруду відбувся по середині смуги руху велосипедиста, тобто на зустрічній смузі руху автомобіля Хюндай. Так само кепка потерпілого і планка номерного знаку автомобіля знаходились на смузі руху потерпілого, що може вказувати на здійснення небезпечного маневру і виїзду підозрюваного на зустрічну смугу руху. Крім того, швидкість руху автомобіля Хюндай в 60 км/год є лише версією підозрюваного, яка, за даними експертиз, не може бути підтверджена експертним шляхом, оскільки водій не зупинився і залишив місце ДТП.

Висновок про невідповідність дій велосипедиста технічним вимогам пункту 10.1 ПДР зроблений експертами лише при заданих захистом вихідних даних щодо різкої зміни напрямку руху велосипедиста за 3-4 метри перед зіткненням, коли велосипедист повертав раптово ліворуч і перетинав смугу руху автомобіля, а інших версій наїзду експертним шляхом перевірено не було. В таких умовах ступінь достовірності наявного висновку експерта залежить від вихідних даних та фактичних даних, які на даний час ще встановлюються слідством, в тому числі шляхом призначення 15.10.2025р. слідчим комплексної транспортно-трасологічної експертизи та експертизи механізму та обставин ДТП.

Окрім того, що наявний у підозрюваного стан алкогольного сп`яніння враховується як обтяжуюча обставина і обставина, яка характеризує підозрюваного, як особу, що нехтує встановленими правилами порядку, такий стан міг сприяти порушенню правил дорожнього руху, перебувати у причинно-наслідковому зв`язку і бути передумовою вчиненого наїзду на велосипедиста на його смузі руху.

За таких умов дорожньо-транспортної пригоди пред`явлення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.286-1 КК України, є на даному етапі обґрунтованим.

Також слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також підстави, за яких слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, які на теперішній час не припинили існувати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушенні, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та місце роботи, колегія суддів вважає недостатніми, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що майновий стан, міцність соціальних зв`язків та стан здоров`я підозрюваного не змінилися з моменту застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження, часового періоду тривалості продовження строку тримання під вартою - до 30 днів, обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Адже підозрюваний ОСОБА_7 , маючи молодий вік (22 роки), відсутність сім`ї та міцних соціальних зв`язків, під загрозою застосування до нього реального покарання за вчинення тяжкого умисного злочину у стані алкогольного сп`яніння, володіє об`єктивною можливістю залишити територію України, тим самим перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких дійсних утримуючих від цього факторів у даному випадку у ОСОБА_7 немає та захисником не наведено.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного без визначення розміру застави.

Крім того, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.3 ст.135 КК України, наразі перебуває вже на стадії судового провадження в Попільнянському районному суді Житомирської області, у справі призначене підготовче судове засідання на 14.01.2026р., тому на судовій стадії кримінального провадження вирішення питань про зміну чи скасування запобіжного заходу, відповідно до ст. 314-316 КПК, відноситься до повноважень судді першої інстанції, який перевірить доцільність зміни запобіжного заходу на початковому етапі судового розгляду для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор, як сторона обвинувачення, має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження, а сторона захисту має право заявити клопотання про зміну або скасування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2025 року, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: