УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000695, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

21 серпня 2025 року (зареєстровано в системі «Електронний суд» 20 серпня 2025 року) на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він просив зобов`язати уповноваженого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000695, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2024 року, повернути ОСОБА_3 майно, тимчасово вилучене 13 травня 2025 року під час проведення обшуку автомобіля марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, однак 14 листопада 2025 року звернувся до суду з заявою, в якій просив скаргу залишити без розгляду.

Уповноважений слідчий Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000695 від 07 червня 2024 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Крім того, кримінальним процесуальним законом України визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону всіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких віднесені законність (ст. 9 КПК України), змагальність (ст. 22 КПК України) та диспозитивність (ст. 26 КПК України).

Згідно зі ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та Кримінального процесуального кодексу.

Так, у силу п. 1 ч. 1 ст. 303, ст. 306 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, розгляд якого здійснюється слідчим суддею за обов`язкової участі особи, яка подала таку скаргу.

Наведена норма спрямована на дотримання учасниками кримінального провадження засад змагальності та диспозитивності.

Відповідно до ст. 22 КПК України зміст змагальності у кримінальному провадженні полягає у самостійному обстоюванні сторонами їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів передбаченими КПК засобами.

Диспозитивність, яка визначена ст. 26 КПК України, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя, у свою чергу, відповідно до положення ч. 6 ст. 22 КПК України зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У той же час, принцип змагальності, у силу ст. 22 КПК України, саме на особу, яка звернулася зі скаргою, покладає обов`язок обстоювання її правової позиції, доведення обставин, які вона вважає порушенням відповідних прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого скаржником питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду справи.

Враховуючи, що адвокатом ОСОБА_4 до суду подано заяву, в якій він просив залишити скаргу на бездіяльність уповноваженого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000695 від 07 червня 2024 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна без розгляду, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду скарги представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 22, 26, 303, 306, 309, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000695, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 190 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1