Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8692/25
Номер провадження 1-кс/711/2173/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у не розгляді клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (документ сформований в системі «Електронний суд» 22.09.2025) надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій.

Скаргу обґрунтовує тим, що 09.09.2025 ним було подано клопотання до Черкаської обласної прокуратури про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні за №0000089 від 01.08.2025 внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України - за фактом незаконного проникнення поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 до домоволодіння за адресою його місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , яке відбулось 30.05.2024 близько 03.43 год.

У відповідь листом за №31-730 вих-25 від 12.09.2025 за підписом начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 зазначено, що: Установлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 01.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України. Старшим групи прокурорів надано слідчому вказівки щодо проведення необхідних слідчих дій, зокрема допиту у статусі свідка працівника поліції, зазначеного у Вашому клопотанні….»

З наведеного листа вбачається, що прокурором не було розглянуто клопотання в порядку ст.220 КПК України, про що вбачається його бездіяльність, а тому він, як Скаржник змушений звернутись до суду із вказаною скаргою, виходячи з наступного:

Відповідно до п.4 ч.1 ст.56, ч.3 ст.93 КПК України потерпілий має право заявляти клопотання, здійснює ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ч.1 ст.220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Ч.2 ст.220 КПК України чітко передбачено, що про РЕЗУЛЬТАТИ РОЗГЛЯДУ клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Однак з наведеної відповіді прокурора вбачається, що клопотання не розглянуто по суті натомість прокурор пропонує звернутись до слідчого з відповідним клопотанням, не виконавши свого обов`язку у відповідності до ст.220 КПК України.

Що означає, «приєднанні» та «будуть враховані» в розумінні ст.220 КПК України не відомо, так як стаття чітко передбачає, що прокурор повинен саме здійснити РОЗГЛЯД КЛОПОТАННЯ, тобто розглянути клопотання по суті, а не просто зазначити про надання вказівок та пропозиції звернутись до відповідного слідчого.

Згідно п.4 ст.2 ст.36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку , визначеному цим Кодексом.

З наведеної відповіді не вбачається, що прокурором було розглянуто по суті клопотання та не надано відповіді про його задоволення.

Тобто з наведеного вбачається, що прокурор не розглянув подане клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а зазначив лише про надання вказівок, що не передбачено ст.220 КПК України.

Із вказаної відповіді не вбачається про задоволення клопотання, а відтак і бездіяльність процесуального прокурора у вказаному кримінальному провадженні є повністю підтвердженою, а тому скарга підлягає до задоволення.

Разом з тим, не вбачається, що начальник відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих територіального управління ДБР Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 є уповноваженим прокурором у вказаному кримінальному провадженні та має право на розгляд клопотання в порядку ст.220 КПК України.

Оскільки згідно з витягу з ЄРДР вбачається, що саме прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України у кримінальному провадженні за №0000089 від 01.08.2025, тобто уповноваженим прокурором не розглянуто клопотання від 09.09.2025 по суті та не надано відповідну відповідь в порядку встановлено ст.220 КПК України.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 року у справі № 671/463/15-к).

З урахуванням того, що відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, у тому числі потерпілим, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Питання здійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, у порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, стосується строків регламентованих вказаним Кодексом щодо розгляду клопотань, заяв сторін, у ракурсі норм ст.220 того ж Кодексу, в їх системному зв`язку, у строк не більше трьох днів з моменту подання того чи іншого звернення, бо у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч.6 ст.9 КПК України).

Також слід врахувати, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Зазвичай у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає, що її застосування перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи. Тим паче, що справедливість, дійсно, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні певного питання для регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

При розгляді скарги по суті, слід звернути увагу, що в силу положень чинного кримінального процесуального законодавства України, заявлене потерпілим клопотання не розглянуто з дотриманням вимог ст.220 КПК України.

За таких обставини, скаржник вважає, що скарга є цілком обґрунтованою, скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дію за клопотаннями згідно ст.220 КПК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст.307 даного Кодексу.

В такому випадку слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови.

До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України»). Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, потерпілим, його представником- заявником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З огляду на вищевказані положення процесуального закону порушені права скаржника підлягають захисту шляхом зобов`язання прокурора розглянути клопотання скаржниці з дотриманням приписів ст.220 КПК України.

Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, просить зобов`язати уповноваженого прокурора Черкаської обласної прокуратури, розглянути по суті клопотання від 09.09.2025 потерпілого ОСОБА_4 про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні за №0000089 від 01.08.2025 внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України.

22.09.2025, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений для розгляду судової справи № 711/8692/25.

До початку судового засідання ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги на бездіяльність прокурора за відсутності скаржника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та повідомив, що після звернення із клопотанням ОСОБА_4 , йому була надана відповідь, що слідчим давалися вказівки щодо допиту, тому це буде враховано. А також він має право звертатися із такими клопотаннями до слідчого. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши й дослідивши матеріали скарги та доданих до неї документів, аналізуючи норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Положення статті 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частиною 2 ст.307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Встановлено, що 01.08.2025 на виконання ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2025 у справі №711/6660/25 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під №0000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, за заявою ОСОБА_9 від 09.07.205.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено Четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві. Орган прокуратури у указаному кримінальному провадженні визначено Черкаську обласну прокуратуру.

09.09.2025 ОСОБА_4 , звернувся до Черкаської обласної прокуратури з клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні за №0000089 від 01.08.2025 внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України.

12.09.2025 за №31-730 вих-25 ОСОБА_4 , за результатами звернення, начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 надана відповідь, якою клопотання від 09.09.2025 щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні розглянуто. Старшим групи прокурорів надано слідчому вказівки щодо проведення необхідних слідчих дій, зокрема допиту у статусі свідка працівника поліції, зазначеного у клопотанні. Між тим, також зазначено, що заявник може вернутися до слідчого з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій.

Частиною 2 статті 36 КПК України окреслені повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Так, він уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру тощо.

З аналізу повноважень прокурора можна дійти висновку, що функція процесуального керівника полягає у реалізації конституційної функції нагляду за додержанням законів органами, які проводять дізнання та досудовий розгляд, організації процесу досудового розслідування, визначенні напрямів розслідування, координації процесуальних дій, сприянні створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпеченні додержання у процесі розслідування вимог законів України.

За приписами ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається і змінюється керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

Тобто, після призначення процесуальним керівником прокурор наділяється повноваженнями на здійсненні ним нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Повноваження процесуального керівництва визначені вищенаведеною нормою ч.2 ст.36 КПК України.

У відповідності до положень ст.220 КПК України розгляд клопотання під час досудового розслідування слідчим, прокурором має здійснюватися в строк не більше трьох днів з моменту його подання, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка його заявила. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже, якщо клопотання задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається у клопотанні особою, що його заявила. Для цього слідчий або прокурор, керуючись статтями 111, 112 КПК, надсилає заінтересованій стороні повідомлення про проведення процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення.

Згідно із ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Виходячи із вищевказаних норм кримінально-процесуального закону, по клопотанню сторони захисту або потерпілого слідчий або прокурор повинен виконати вимоги ст.220 КПК України, оскільки у разі не розгляду у передбачений законом строк клопотання сторони захисту, у останньої настає право оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора до слідчого судді, який у відповідності до положень ст.3 ч.1 п.18 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з дослівного тлумачення норми ст.220 КПК України слідчим або прокурором повинна прийматися постанова про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання.

Відтак, згідно зі ст.220 КПК України, клопотання у кримінальному провадженні під час досудового розслідування подається прокурору, який відповідно до ст.36 КПК України здійснює процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні.

Разом з тим, ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином із відповіді від 12.09.2025 за №31-730 вих-25 та виступу прокурора в судовому засіданні слідує, що клопотання ОСОБА_4 від 09.09.2025 фактично адресатом не розглянуто, з чого вбачається бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання заявника.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги та відповідно зобов`язати уповноважених осіб, бездіяльність яких є предметом оскарження, розглянути до чинного законодавства клопотання ОСОБА_4 від 09.09.2025 про проведення слідчих дій в порядку ст.220 КПК України у кримінальному провадженні за №0000089 від 01.08.2025 внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у не розгляді клопотання задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, у відповідності до вимог ст.220 КПК України, розглянути по суті клопотання від 09.09.2025 потерпілого ОСОБА_4 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000089 від 01.08.205 внесеному до ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України.

Повідомити заявника, як заінтересовану особу, за результатами розгляду його клопотання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення складено та проголошено 22.10.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1