Справа № 545/4847/25
Провадження № 1-в/545/456/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Попасна, Луганської області, проживаючого до засудження за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, засудженого вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.04.2024 за ст. 336 КК України на строк 3 роки позбавлення волі,

встановив:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтувавши його тим, що відбув 1/2 строку покарання у виді позбавлення волі, а його поведінка та відношення до праці свідчить про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просить його задовольнити.

Представник установи заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначивши, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, клопотання є передчасним.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати певні питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 частини строку покарання призначеного судом, а саме, за нетяжкий злочин.

У п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», надано роз`яснення, що при розгляді питання про умовно - дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.04.2024 за ст. 336 КК України на строк 3 роки позбавлення волі.

Засуджений відбуває покарання у ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)», початок строку покарання 17.04.2024, кінець строку покарання 17.04.2027. На час звернення установи до суду та розгляду справи ОСОБА_5 відбув більше 1/2 строку покарання. Невідбутий строк покарання становить 1 рік 4 місяці 29 днів.

Водночас, як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вирішуючи клопотання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 03.11.2025 начальником ДУ «Божковська виправна колонія (№16), ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі має 1 заохочення, стягнення відсутні. Вину у скоєному злочині визнав, також даний факт підтверджується матеріалами особової справи. Намагається дотримуватися вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня установи, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. В установі працевлаштований робітником майстерні установи, однак належної ініціативи та старанності у роботі не проявляє. Приймав участь у корекційній програмі «Зміна прокримінального мислення». Згідно висновку щодо ступеня виправлення засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, загальний бал: 62 із 65 балів (а.с.9-14).

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вже зазначалося судом, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою ще не довів свого виправлення, тому підстави для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відсутні.

Отже, суд приходить до висновку, що засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_5 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , якого засуджено за нетяжкий злочин, за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ухвалив:

відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 19.11.2025.

Суддя ОСОБА_1