справа № 179/560/23
провадження № 1-кп/179/13/25
У Х В А Л А

11 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі колегії судів

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 30.06.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимої 01.03.2021 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вербуванні, переміщенні, передачі та одержанні осіб, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

Інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів та, відповідно до ч. 3 ст. 149 КК України, карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Станом на сьогоднішній день є достатньо підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 не змінилися і продовжують існувати.

ОСОБА_8 тривалий час не має легального доходу для існування, офіційно ніде не працевлаштована, не має тісних соціальних зв`язків, займається незаконною діяльністю тривалий час. Обвинувачена ОСОБА_8 відомі повні анкетні дані свідків, понятих, які були присутні при проведенні слідчих дій за даним кримінальним провадженням та вона може намагатись впливати на свідків та потерпілих, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Захисник подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 з тримання під вартою на нічний домашній арешт за місцем мешкання останньої, а саме: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 вже допитана у судовому засіданні, відпало ряд ризиків, які суд брав до уваги під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_8 перебуває під наглядом медичних працівників, має ряд хронічних хворіб, зі скаргами на які вона постійно звертається до медичної частини. Крім того, обвинувачена вже тривалий час перебуває під вартою. ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Дніпрі та може разом з прокурором приймати участь у режимі відеоконференції. Вважає, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжний захід на домашній арешт з підстав, зазначених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою.

Захисник та обвинувачена ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти заявленого клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт у певний період доби, оскільки обвинувачена тривалий час вже перебуває під вартою, також просили врахувати її стан здоров`я та похилий вік, тому вважають, що до обвинуваченої ОСОБА_8 потрібно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Клопотання прокурора є необґрунтованим, тому у задоволенні клопотання просили відмовити.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшла до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні, відповідно до положень чинного КПК України, полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує частина третя статті 331.

При вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26.06.1991 по справі «Летельє проти Франції», п. 51 «Попереднє затримання не має передувати покаранню у виді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У своїй судовій практиці, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Колегія суддів, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи, приходить до висновку, що обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт, який забезпечить виконання обов`язків обвинуваченій, належну процесуальну поведінку, оскільки підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій, особу обвинуваченої.

Тривалість тримання ОСОБА_8 під вартою не може обґрунтовуватися прокурором одним лише переховуванням від суду, незаконним впливанням на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиненням інших кримінальних правопорушень чи продовжуванням кримінального правопорушення, в якому остання обвинувачується, оскільки цього вже не достатньо.

Колегія суддів бере до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 149 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, проте, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою, не може бути самостійною підставою для подальшого продовження запобіжного заходу та обґрунтування можливого переховування від суду.

Зважаючи, що судом вже дослідженні письмові докази, допитано в судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_8 , розпочато допит потерпілих, колегія суддів вважає, що не має подальшої необхідності тримати обвинувачену ОСОБА_8 під вартою.

Колегія суддів також враховує вік обвинуваченої ОСОБА_8 та ряд її захворювань.

З огляду на досліджені в суді письмові докази, допит обвинуваченої ОСОБА_8 , допит потерпілого ОСОБА_12 , беручи до уваги стадію кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, є особою похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, які потребують надання їй своєчасної та ефективної медичної допомоги, яка виглядає утрудненою в умовах слідчого ізолятора, враховуючи тривалий термін перебування обвинуваченої під вартою, колегія суддів приходить до висновку, що продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, буде становити невиправдане та непропорційне втручання в право цієї особи на свободу та особисту недоторканість, яке в контексті цієї справи не є необхідним в демократичному суспільстві, а тому подальше утримання ОСОБА_8 під вартою призведе до порушення ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли інтереси правосуддя не потребують подальшого тримання під вартою обвинуваченої.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які були встановлені судом раніше при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, на даний час зменшилися, та враховуючи не доведення стороною обвинувачення доцільності на даній стадії кримінального провадження продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт у певний період доби.

Колегія суддів враховує, що у судовому засіданні прокурором доведено, що існує ризик, що обвинувачена може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Разом з цим, даний ризик суд можливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на неї обов`язку щодо утримання спілкування її з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, прокурором в судовому засіданні не доведено про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та ґрунтується лише на припущеннях. Існування загального переліку ризиків, передбачених ст. 177 КПК, недостатньо. На законодавчому рівні закріплений обов`язок прокурора викласти обставини, що підтверджують наявність ризиків та посилання на матеріали, які підтверджують ці обставини. При цьому переконання щодо можливості неналежної поведінки особи повинно ґрунтуватися на даних, які свідчать про реальний намір особи вчинити такі дії. Прокурор в судовому засіданні таких даних не надав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що метою застосування (продовження) запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченої може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи зазначені обставини вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу, оскільки відсутні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_8 буде переховуватись від суду, тому колегія суддів приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби буде достатнім для запобігання доведеним ризикам та забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт в певний період доби забезпечить дотримання обвинуваченою ОСОБА_8 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по справі з приводу обставин даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України уразі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 331, 350 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби - задовольнити.

Змінити стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто з 11 грудня 2025 року до 11 лютого 2026 року, заборонивши їй залишати житло у період доби з 20 годин 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по справі з приводу обставин даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_8 з-під варти в залі судових засідань.

Зобов`язати ОСОБА_8 невідкладно прибути до місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 2 місяця та діє до 11.02.2026 включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

Копію ухвали вручити обвинуваченій негайно після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_8 .

Направити копію ухвали до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_8 для виконання

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3