Справа № 302/434/24
Провадження № 11-кп/4806/653/25
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

19.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді-доповідача ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.11.2025.

Цим вироком затверджено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, укладену 04.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000506 від 07.08.2023, та:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.11.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 цього ж Кодексу у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

На підставі ст. 58, 71, 72 КК України не відбуте покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.11.2023 у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік 06 шість місяців, переведено в службове обмеження на строк 06 (шість) місяців із відрахуванням у дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_4 без права під час відбування цього покарання: підвищення за посадою, у військовому званні і зарахування в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначені за цим вироком покарання у виді штрафу та у виді службового обмеження ухвалено виконувати окремо.

Зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання у виді службового обмеження з урахуванням положень п. 1 «в» ч. 1 ст. 72 КК України термін тримання під вартою на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи строком 05 (п`ять) місяців 12 (дванадцять) днів, виходячи із співвідношення одному дню тримання під вартою (позбавлення волі) відповідає три дні службового обмеження. Термін для відбуття покарання у виді службового обмеження, остаточно призначений за цим вироком, строком 18 днів, ухвалено рахувати починаючи з дати зарахування ОСОБА_4 на військову службу у військову частину НОМЕР_2 чи в інший підрозділ Збройних Сил України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 скасовано, звільнено його з-під варти у залі суду.

-2-

На вказаний вирок прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_4 , кваліфікацію його дій, а також вид і розмір призначеного йому за ст. 126-1 КК України покарання, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду від 04.11.2025 щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий, яким із застосуванням ст. 58, 71, 72 КК України, не відбуте покарання, призначене ОСОБА_4 за попереднім вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.11.2023 у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців, перевести в службове обмеження на той самий строк один рік шість місяців із відрахуванням у дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_4 без права під час відбування цього покарання: підвищення за посадою, у військовому званні і зарахування в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Перевіривши подану прокурором апеляційну скаргу та вивчивши матеріали кримінального провадження суддя-доповідач вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженнях щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК), а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК).

З огляду на вказані положення, які складають зміст засади диспозитивності, у випадку ініціювання сторонами вирішення правового спору між ними самостійно, через укладення угоди у порядку, визначеному глави 35 КПК України, дії суду обмежується відповідним бажанням сторін.

Послідовно забезпечуючи реалізацію вимог засади диспозитивності, законодавець виділив в окремій нормі КПК України особливості апеляційного оскарження судових рішень на підставі угод, що передбачає звуження меж вимог, які можуть ставити в апеляційній скарзі суб`єкти оскарження.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.11.2025, затверджено угоду про примирення, укладену 04.11.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , відповідно до умов якої, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

-3-

Також судом першої інстанції на підставі ст. 58, 71, 72 КК України, не відбуте покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.11.2023 у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік 06 шість місяців, переведено в службове обмеження на строк 06 (шість) місяців із відрахуванням у дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_4 без права під час відбування цього покарання: підвищення за посадою, у військовому званні і зарахування в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання та на підставі ч. 3 ст. 72 КК України прийнято рішення про самостійне виконання покарань у виді штрафу та службового обмеження.

Крім того, зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання у виді службового обмеження з урахуванням положень п. 1 «в» ч. 1 ст. 72 КК України термін тримання під вартою на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи строком 05 (п`ять) місяців 12 (дванадцять) днів, виходячи із співвідношення одному дню тримання під вартою (позбавлення волі) відповідає три дні службового обмеження. Термін для відбуття покарання у виді службового обмеження, остаточно призначений за цим вироком, строком 18 днів, ухвалено рахувати починаючи з дати зарахування ОСОБА_4 на військову службу у військову частину НОМЕР_2 чи в інший підрозділ Збройних Сил України.

Про факти порушення вище наведених процесуальних умов обов`язкових для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим прокурор в апеляційній скарзі не вказує.

Таким чином встановлено, що у прокурора були відсутні підстави для оскарження вищезазначеного вироку суду на підставі угоди про примирення між потерпілою й обвинуваченим, оскільки вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у ч. 3 ст. 394 КПК України.

Зокрема, як зазначалось вище, відповідно до положень зазначеної статті, прокурор може оскаржувати таке судове рішення виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, у якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У той же час, в апеляційній скарзі прокурор не вказує на порушення ч. 3 ст. 469 КПК України, натомість зазначав про порушення судом першої інстанції вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, які з огляду на положення п. 3 ч. 3 ст. 394 цього Кодексу, не давали йому право на оскарження вироку на підставі угоди про примирення.

Наведена позиція узгоджується з усталеною практикою суду касаційної інстанції, зокрема в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 367/3872/17, ухвалах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.07.2023 у справі № 302/211/23, від 16.10.2025 у справі № 642/3070/24, від 19.06.2025 у справі № 357/13234/24 тощо).

Оскільки прокурор не вказував на порушення ч. 3 ст. 469 КПК України, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прокурор подав апеляційну скаргу на судове рішення виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржено саме прокурором.

При цьому суд у вироку від 04.11.2025 помилково вказав на наявність підстав для апеляційного оскарження в частині призначеного покарання, зокрема щодо застосування положень ст. 58, 71, 72 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

-4-

За таких підстав, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, тому згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.11.2025 слід відмовити.

Керуючись ст. 309, 392, 399 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.11.2025, яким затверджено угоду про примирення, укладену 04.11.2025 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 08.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою направити прокурору Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 , як особі, що її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя