ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/2442/23 Номер провадження 11-кп/814/1204/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001190 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 30.12.2024,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Зараховано у строк покарання період перебування під вартою з 30.01.2023 по 01.02.2023 із розрахунку, що один день перебування під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

30.01.2023 у період часу з 15:10 год по 17:24 год на території м. Суми неподалік бази відпочинку «Робінзон», що знаходиться біля мосту через річку Псел по вул. Сумської артбригади в м. Суми, а точніше на відкритій ділянці місцевості з координатами 50.8843110, 34.7944472 було затримано ОСОБА_8 , у якого під час проведення особистого обшуку у сумці виявлено та вилучено 10 згортків чорного та синього кольору, при розгортанні яких виявлено 7 поліетиленових зіп-пакетів з вмістом кристалічної речовини, 2 поліетиленових зіп-пакети з вмістом порошкоподібної речовини жовтого кольору, 1 поліетиленовий зіп-пакет з вмістом рослинної речовини зеленого кольору. Крім цього, було виявлено та вилучено зіп-пакет з нашаруваннями речовини невідомого походження. Відповідно до висновків експерта, в складі наданих на дослідження речовин виявлено: психотропну речовину PVP, загальною масою 1,45144 г, наркотичний засіб канабіс, загальною масою 1,611 г, психотропну речовину амфетамін, загальною масою 2,0201 г.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду у зв?язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у цій частині на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження у цій частині на підставі п. 2 ст. 284 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що у обвинуваченого при вчиненні інкримінованих діянь була відсутня мета збуту наркотичних засобів. Так з матеріалів справи не вбачається наявність домовленостей ОСОБА_8 з іншою особою про збут наркотичних засобів. Просив врахувати невеликий розмір, показання обвинуваченого щодо придбання зазначених речовин для власного вживання, його поведінку, а саме те, що він видав заборонені речовини поліцейським, був раніше засуджений за ст. 309 КК України та лікувався від наркотичної залежності.

Зазначає, що місцевий суд, всупереч висновкам ВС, викладеним у справі №203/337/19, не проаналізував обставини придбання заборонених речовин ОСОБА_8 та вказує, що від волі обвинуваченого не залежали їх вага та кількість видів, які опинилися у його володінні, оскільки ОСОБА_8 планував забрати лише мефедрон, який він замовив.

Тому вважає, що у цьому випадку не доведено мету збуту, а тому дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати за ст. 309 КК України. Оскільки вага наркотичного засобу канабісу, виявленого у ОСОБА_8 , становить 1,611 г., що є невеликим розміром, кримінальне провадження за вказаним діянням підлягає закриттю у зв?язку з відсутністю у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Просить визнати недопустимим доказом протокол затримання ОСОБА_8 , оскільки він проведений неуповноваженою особою, а саме оперативним працівником. Звертає увагу, що обшук обвинуваченого було проведено до приїзду його захисника, чим порушено право ОСОБА_8 на захист.

Оскільки вилучені під час особистого обшуку речовини, були отримані із порушенням вимог КПК України, висновки експертиз також вважає недопустимими доказами.

Зазначає, що неналежним доказом є протокол за результатами проведення НСРД від 20.02.2023, оскільки виявлені у телефоні фотокартки не стосуються предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 факту придбання та зберігання згортків з амфетаміном та РVP не заперечував, проте зазначив, що придбав їх для власного вживання. Зазначив, що згортки з канабісом йому підкинули працівники поліції в ході обшуку.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного від 07.04.2021 у справі №203/337/19, умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чиїх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі, чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи, та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут.

Всупереч апеляційним вимогам сторони захисту, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність умислу у обвинуваченого на збут психотропної речовини, оскільки про це свідчить свідоме придбання ОСОБА_8 через мережу інтернет у невстановленої особи, психотропної речовини PVP, масою 1,45144 г, наркотичного засобу канабісу, масою 1,611 г та психотропної речовини амфетаміну, масою 2,0201 г., що суперечить доводам апеляційної скарги про умисел обвинуваченого на придбання лише мефедрону. Факт придбання через телеграм канал психотропних речовин також підтвердив і сам обвинувачений під час допиту у суді першої інстанції.

Також місцевий суд правомірно звернув увагу на спосіб упакування, розфасування та різноманітність наркотичних та психотропних речовин, що об`єктивно перевищує потреби однієї особи у вживанні зазначених речовин.

Наявні у телефоні обвинуваченого 1265 фотознімків та фотоматеріалів із зображеннями будинків, споруд, опор, місцевостей біля дерев, кущів, водойм та інше з координатами та назвою наркотичних засобів та психотропних речовин, а також фотознімки з кристалічними та порошкоподібними речовинами в зіп-пакетах, всупереч доводам обвинуваченого, є належними доказами, оскільки у сукупності з іншими обставинами також вказують на те, що виявлені у ОСОБА_8 заборонені речовини останній тримав при собі саме з метою збуту.

Протокол зняття інформації з електронних інформаційних систем складений відповідно до вимог ст. 104 КПК України на підстав ухвали слідчого судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_9 , тому з урахуванням викладеного відсутні підстави для визнання доказу недопустимим.

Крім того, необхідно звернути увагу, що ОСОБА_8 є особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення.

Версія сторони захисту про відсутніть у ОСОБА_8 мети збуту із посиланням на лікування обвинуваченого від синдрому залежності відповідно до довідок та інформації КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», спростовується вищезазначеними доказами, при цьому необхідно зазначити, що відповідно до наданих довідок стороною захисту лікування ОСОБА_8 проходив після вчинення кримінальних правопорушень у цьому провадженні. Разом з тим відповідно до довідки КНП «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 02.02.2023 ОСОБА_8 під медичним наглядом лікарів наркологів не перебуває. У ході обшуку домоволодіння обвинуваченого 01.02.2023 психотропних та наркотичних речовин не виявлено. Тому, позицію сторони захисту щодо придбання заборонених речовин для власного вживання, колегія суддів також оцінює як спосіб уникнення кримінальної відповідальності.

Наведені обставини у сукупності свідчать наявність умислу у ОСОБА_8 на збут наркотичних та психотропних речовин і спростовують його показання у цій частині.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_10 правомірно затримано уповноваженою особою, а саме слідчим Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, що підтверджується підписами на протоколі слідчої дії та відеозапису її проведення та відповідно до ч. 3 зазначеної статті проведено обшук затриманої особи. Доводи обвинуваченого про неправомірне поміщення до його речей працівниками поліції наркотичної речовини канабісу, не підтверджуються наявними у справі доказами з яких вбачається, що його обшук було проведено у присутності двох понятих та захисника, що додатково зафіксовано на відеозапис слідчої дії.

Крім того, у судовому засіданні були допитані як свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які розповіли, що були понятими під час затримання ОСОБА_8 . Повідомили, що під час обшуку з кишені його сумки поліцейські дістали пакунки, які були обмотані ізоляційною стрічкою. Згортків було не менше 5. Всі речі, які вилучались, були занесені до протоколу, у якому вони поставили свої підписи. При цьому, слідча дія фіксувалася на відеокамеру.

Також місцевий суд допитав свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які першими виявили ОСОБА_8 та викликали СОГ.

Враховуючи зазначене, місцевий суд правильно критично поставився до показань обвинуваченого щодо поміщення до його сумки працівниками поліції наркотичної речовини - канабісу та дійшов висновку, що така поведінка є способом уникнути кримінальної відповідальності.

Тому, колегія суддів не знайшла підстав для визнання недопустимим доказом протоколу затримання ОСОБА_8 від 30.01.2023 та висновків експертиз, що були проведені щодо вилучених в ході обшуку обвинуваченого психотропних та наркотичної речовин.

Аналізуючи наявні у матеріалах кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбаченихч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проживання та позитивно за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, що обтяжують та пом?якшують покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями інкримінованих статей, із застосуванням ст. 70 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 30.12.2024, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4