В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000829 від 01.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 01.08.2025 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи особою, яка протягом року після засудження за ст. 309 КК України, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Так, 01.09.2025 року приблизно о 11:00 ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича, 2, де біля дерева побачив незнайому особу чоловічої статті, котрий щось шукаючи розгрібав землю ногою біля дерева. Підійшовши ближче, незнайома особа побачила ОСОБА_3 та пішла у невідомому напрямку. Після того, ОСОБА_3 підійшов до того місця, де перебував невідомий чоловік та побачив проритий ґрунт біля якого знаходилась прозора полімерна ємність з вмістом кристалоподібної речовини світлого кольору. Після чого, ОСОБА_3 підняв із землі знайдену ним прозору полімерну ємність з вмістом кристалоподібної речовини світлого кольору, та роздивившись її, впевнився що в даній прозорій полімерній ємності міститься речовина, яка заборонена до обігу, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

У цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 помістив знайдену ним прозору полімерну ємність, всередині якої знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, до правої кишені шортів, в які був одягнений тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Того ж дня, 01.09.2025 року, приблизно, о 11:41, за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича, 18, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, яким повідомив, що незаконно зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

У подальшому, 01.09.2025 року в період часу з 12:25 до 12:29, під час проведення обшуку затриманої особи, що проводився на ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича, 18, співробітниками поліції, у присутності двох понятих, з правої кишені шортів, в які останній був одягнений, виявлена та вилучена прозора полімерна ємність з кристалоподібною речовиною світлого кольору, а саме особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта, у наданій на дослідження кристалоподібної речовини виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. У наданій на дослідження речовини виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0,300 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Список № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у середніх розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме - 0,15 г, та не перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини для великого розміру, а саме -15 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що періодично вживав наркотичні речовини. Так, 01.09.2025 року приблизно о 11:00 за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича, 2, він знайшов прозору полімерну ємність, здогадувався, що всередині неї знаходиться психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, та помістив її до правої кишені своїх шортів, планував у подальшому вжити заборонену речовину. У день події, через короткий проміжок часу, 01.09.2025 року о 11:41, його зупинили працівники поліції за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича, 18, на їх запитання він зізнався, що у нього є заборонена речовина, тому працівниками поліції було проведено обшук та у нього було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку він придбав та зберігав для власного вживання. Повідомив, що на сьогодні він проходить стаціонарне лікування від наркотичної залежності, надав відповідну довідку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що знав про кримінальне провадження щодо нього, з вироком суду та призначеними йому покаранням ознайомлений. У скоєному щиро каявся, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди та потерпілих; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання у м. Києві, задовільний стан здоров`я, розлучений, має на утриманні двох дітей, спосіб життя (раніше судимий за проступок, працює не офіційно на будівництві, доглядає за бабусею, з якою проживає, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10); на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11.04.2023 року з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин Синдром залежності»; його позитивну характеристику від колишньої дружини; пом`якшуючу обставину; відсутність обтяжуючих обставин; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у виді штрафу із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України; позицію сторони захисту - обвинувачений та його захисник просили призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме штраф, який обвинувачений може сплатити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді штрафу, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України, ураховуючи його засудження за вироком суду від 01.08.2025 року.

Призначаючи ОСОБА_3 саме таке покарання, суд враховує його особу, зокрема те, що обвинувачений свідомо проходить лікування від наркотичної залежності, має на утриманні двох дітей, доглядає за бабусею похилого віку, працює, має постійний заробіток та змогу сплатити штраф. Крім того, суд враховує заяву ОСОБА_7 (матері ОСОБА_3 ) про зобов`язання у наданні ОСОБА_3 фінансової допомоги у сплаті штрафу, за умови призначення останньому покарання у виді штрафу.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2025 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням на нього обов`язків, що визначені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. За правилами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно. Таке остаточне покарання є більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком і покарання за новим вироком та ухвалює рішення про їх самостійне виконання.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ураховуючи його засудження за цим вироком до штрафу в сумі 34 000 гривень та за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року до пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, що визначені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави, що виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/54264-НЗПРАП від 23.09.2025 року у сумі 3565 грн 60 коп.

Речові докази, а саме:

- речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, масою 0,300 г, що передана в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до квитанції № 024840 від 24.09.2025 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1