У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно, яке вилучено 25.10.2025 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 30 000 гривень, номіналами купюр по 1000 гривень.

Клопотання мотивоване тим, що вищевказані грошові кошти зберегли на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, з приводу яких здійснюється досудове розслідування та можуть бути засобом їх вчинення. Крім того, відносно вилучених коштів існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони може мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, перебування цих коштів на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики щодо їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення передачі. У зв`язку з цим є необхідність у накладенні арешту на зазначені грошові кошти з метою збереження їх як речового доказу.

Слідчий, у судове засідання не з`явився, однак, подав письмову заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання у його відсутності.

Володілець майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення чи розгляд без участі не подав, у зв`язку з чим клопотання розглянуто у його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000197, відомості про яке 17 квітня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання також встановлено, на території Закарпатської області діє організована група осіб які займаються збутом психотропної речовини - «Метамфетамін» та крім цього організовує переправлення осіб призовного віку через державний кордон України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується долученою до матеріалів клопотання копією повідомлення про підозру.

Факт вилучення речей, на які слідчий просить накласти арешт, підтверджується матеріалами справи.

Постановою слідчого від 26 жовтня 2025 року, зазначені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що відшукані грошові кошти в сумі 30 000 гривень, номіналами купюр по 1000 гривень можуть належати ОСОБА_5 .

Арешт поданий з метою збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучені грошові кошти можуть мати значення речових доказів, позаяк могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи бути знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, вилучені грошові кошти можуть бути предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним переправлення осіб призовного віку через державний кордон.

Враховуючи потребу органу досудового розслідування у проведенні слідчих дій з вилученими грошовими коштами, а також можливість використання їх в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що на даний момент досудового розслідування зберігаються ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а відтак є необхідність у накладенні на них арешту з метою забезпечення їх збереження.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 25 жовтня 2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 30 000 гривень, номіналами купюр по 1000 гривень.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1