Справа № 357/2790/26
У Х В А Л А

20 лютого 2026 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м. Миколаїв, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, по матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

20.02.2026 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 по матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, вмотивоване наступним.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який неодноразово продовжено по теперішній час. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Окрім вказаного, п. 2-1 вище наведеною постановою КМУ визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та 2-2, а також інші військовозобов?язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_7 , достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних громадян України чоловічої статті за кордон, які з метою ухилення від призову за мобілізацією мають намір виїхати за кордон, переслідуючи корисливий мотив, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 12 грудня 2025 року, почали реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Так, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 12 грудня 2025 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом направленим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи про те, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою призовного віку та військовозобов`язаним, цікавиться можливістю перетнути державний кордон України в незаконний спосіб, запропонував останнім за грошову винагороду для себе, тобто для ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в сумі 7 500 доларів США, організувати незаконне переправлення через державний кордон України. В подальшому, 18.02.2026 (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 в ході переписки в месенджері «Телеграм» із ОСОБА_8 , обговорив умови незаконного перетину державного кордону та повідомив план та порядок незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, зокрема шляхом безпосереднього переходу через державний кордон України поза межами пунктів митного контролю. Згідно плану, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 за допомогою власного автомобіля марки «Хюндай Соната», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , мали здійснити доставку останнього до одного із прикордонних населених пунктів Чернівецької області для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами митного контролю, та вартість таких дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визначили для ОСОБА_8 7500 доларів США. Так, 19.02.2026 приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: Київська область, м. Біла Церква, просп. Незалежності, 53К, зустрілись із ОСОБА_8 , який перебував під контролем правоохоронних органів, та в подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , знаходячись за вказаною адресою поряд із автомобілем марки «Хюндай Соната», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому останні прибули на зустріч, де домовились про те, що привезуть ОСОБА_8 в Чернівецьку область, де останній передасть їм грошові кошти в сумі 7500 доларів США за доставку останнього до одного із прикордонних населених пунктів Чернівецької області для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами митного контролю. Після цього, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 посадили ОСОБА_8 до автомобіля марки «Хюндай Соната», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого, продовжили реалізовувати свій протиправний умисел, направившись із вказаного місця до Чернівецької області, однак свій злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не змогли довести до кінця, оскільки останні вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин які не залежали від їх волі оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були затримані працівниками правоохоронних органів за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Заслухавши доводи прокурора, який клопотання підтримав з вищевикладених обставин, позицію підозрюваного та його захисника, які проти задоволення клопотання категорично заперечували та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

В провадженні слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2026 за № 0000006 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

19.02.2026 о 11:31 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

19.02.2026 о 16:20 год. ОСОБА_4 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтовується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.01.2026; Протоколом огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Iphone 15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 07.01.2026; Протоколом огляду документу, а саме аудиозаписів від 08.01.2026; Протоколом огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Iphone 15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 15.01.2026;Протоколом огляду документу, а саме аудиозаписів від 15.01.2026; Протоколом огляду документу, а саме аудиозаписів від 16.01.2026; Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 26.01.2026; Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 19.02.2026; Протоколом огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Iphone 15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 19.02.2026; Протоколом затримання особи ОСОБА_4 від 19.02.2026; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальне правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий злочин.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість перераховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи ОСОБА_4 , зокрема той фактор, що особа має можливість безперешкодно покинути місце свого проживання змінивши його, не повідомивши про це орган досудового розслідування чи суд, оскільки це ніяким чином не вплине на соціальні зв`язки оскільки малолітніх дітей на утриманні особа не має. У ОСОБА_4 є можливість безперешкодного виїзду за кордон в тому числі і на постійне місце проживання. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»; згідно з п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування ще вживаються заходи, спрямовані на повне, всебічне встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, в тому числі відшукання будь-яких слідів, речей та документів, які мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому, варто врахувати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вживати заходів щодо знищення, схову або спотворення будь якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Про наявність даного ризику свідчить те, що підозрюваному ОСОБА_4 відомі свідки в даному кримінальному провадженні, які прямо вказують на його причетність до вчинення злочину, а тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, матиме можливість безпосередньо впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що в подальшому може негативно відобразиться на об`єктивності надання ними показань у ході судового розгляду; згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення - обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком, проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив новий умисний злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. У світлі наявності зазначеного ризику необхідно враховувати період початку злочинного шляху ОСОБА_4 . Так, останній достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період в житті української нації, протиставив себе державі, суспільному порядку та моральності. Характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_4 , вказує на його сміливість та кмітливість у вчиненні кримінальних правопорушень, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та для запобігання ризикам ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слід врахувати критерії, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, для забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги неможливість запобіганню вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та враховуючи особу підозрюваного, є обґрунтована необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначено в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2026 і по даний час становить 3328 грн.

Слідчий суддя рахує за необхідне та достатнє визначити розмір застави ОСОБА_4 в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб,, що складає 266 240 грн. гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч. 3, п.п. 1, 2, 3, 4, ч. 5 ст. 194 КК України:прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, 02152.

Початок строку дії обов`язків в разі внесення застави рахувати з дня звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з -під варти та встановити їх дію на 2 (два) місяці.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 183, 184, 186, 193, 194, 205, 309 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 погоджене прокурорм Білоцерківської окружної ппрокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 по матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаєва, громадянина України, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в умовах ДУ "Київський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.04.2026.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 266 240 гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч. 3, п.п. 1, 2, 3, 4, ч. 5 ст. 194 КК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, 02152.

Початок строку дії обов`язків в разі внесення застави рахувати з дня звільнення підозрюваного з -під варти та встановити їх дію на 2 (два) місяці.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали слідчого судді вручити учасникам негайно після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1