Справа № 739/1521/25
Провадження № 1-кп/739/144/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 10.06.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не маючого на утриманні непрацездатних та малолітніх осіб, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

09 червня 2025 року, близько 17-00 год., ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи на березі річки Десна, поруч з магазином № 7, що розташований за адресою: вул. Михайла Чалого, 37, м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, у ході сварки, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопив за праву руку потерпілу ОСОБА_6 та виконав прийом «кидок через стегно», в результаті якого вона впала на землю та вдарилась правим плечем. Унаслідок падіння потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці зі зміщенням уламків, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 46 від 23.06.2025 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Прокурор у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати тяжкість скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, характеризуючи дані обвинуваченого, щире каяття, обставину, що обтяжує покарання та надані підтверджуючі матеріали щодо вини обвинуваченого. На підставі чого просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.На підставі ст.75 КК України звільнити з іспитовим строком на один рік, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України. Також просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, дав покази на підтвердження обставин скоєння кримінального правопорушення, а саме показав, що 09 червня 2025 року, близько 17-00 год., він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на березі річки Десна по вул. Михайла Чалого, м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, у ході сварки кинув через стегно ОСОБА_6 , яка вдарилась об землю та отримала тілесні ушкодження. У вчиненому розкаюється, погодився з позицією прокурора щодо призначення йому покарання, цивільний позов визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила покази обвинуваченого та також показала, що 09 червня 2025 року, ввечері в районі 17 год., перебуваючи на березі річки Десна біля приміщення магазину по вул. Михайла Чалого м. Новгород-Сіверський Чернігівської області під час сварки ОСОБА_5 кинув її об землю і вона отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого проходила лікування з закладі охорони здоров`я. Обвинуваченого просить суворо не карати. Пробачення ОСОБА_5 в неї не просив, матеріальної шкоди не відшкодовував. Цивільний позов підтримує.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенням знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений дав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб, мотив їх вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у заподіяні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої.

Оскільки ОСОБА_5 заподіяв умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілій, то суд його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , в порушення засад Конституції України, третя стаття якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, щире каяття, як пом`якшуючу покарання обставину та обставину, що обтяжує покарання, думку потерпілої, надану Новгород-Сіверським РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області досудову доповідь про ОСОБА_5 , з якої вбачається, середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та можливість призначити йому покарання без ізоляції від суспільства, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Разом з тим, суд також вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням приписів ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.

Крім цього, на переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Судом також розглянуто цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національної служби здоров`я України, про відшкодування витрат, на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, в якому прокурор просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , в дохід державного бюджету на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 7223,22 грн (сім тисяч двісті двадцять три гривні двадцять дві копійки), та в дохід місцевого бюджету на користь Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області грошові кошти у сумі 271,14 грн (двісті сімдесят одна гривня чотирнадцять копійок).

Так, відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Зважаючи на доведеність вини обвинуваченого у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій, внаслідок яких вона перебувала на лікуванні в КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ імені І.В.Буяльського», і той факт, що витрати на лікування потерпілої є збитками, доведені належними доказами, кошти необхідно стягнути з особи, діяннями якої цю шкоду заподіяно, тобто з ОСОБА_5 , який цивільний позов визнав в повному обсязі. Тобто цивільний позов прокурора підлягає задоволенню.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст.12, ч.1 ст.122 КК України, ст.ст. 369-371,373-374,381-382, 394 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеженням волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази: медичну картку - залишити на зберіганні у КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ імені І.В.Буяльського»; диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000235 від 10.06.2025 р.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , як витрати закладу охорони здоров`я - КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ імені І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в дохід державного бюджету на користь Національної служби здоров`я України грошові кошти у сумі 7223,22 грн (сім тисяч двісті двадцять три гривні двадцять дві копійки), за реквізитами: Одержувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, Код отримувача: 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Розрахунковий рахунок: UА 026011.

Стягнути в дохід місцевого бюджету на користь Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області грошові кошти у сумі 271,14 грн (двісті сімдесят одна гривня чотирнадцять копійок) за реквізитами: ГУК у Чернігівській області/тг м. Н-Сіверський/24060300, Код отримувача: 37972475, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Розрахунковий рахунок: UА 0025709.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1