Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5346/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/975/25
Категорія ч.2 ст.164 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000269 за апеляційною скарг ою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кануни Новоград-Волинського району, Житомирської області, громадянку України, офіційно непрацюючу, із середньою освітою, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючу за адресою АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- 27.02.2025 року вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за ч.1 ст.164 КК України да покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 (два) роки,

визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду строком 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено на засуджену ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися.

Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2025 року виправлено описку у вироку Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2025 року, замість покарання у вигляді пробаційного нагляду призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.164 КК України у вигляді обмеження волі та виключено з резолютивної частини покладені обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 , п.3 ч.3 ст.59-1 КК України,

в с т а н о в и в:

За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2022 у справі №285/5611/22 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавлена батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім того, вказаним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на користь дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та зобов`язано сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 24.10.2022 до досягнення ними повноліття.

Рішеннями Виконавчого комітету Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 25.01.2023 року № 12 та № 13, неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано статус дітей позбавлених батьківського піклування.

Розпорядженням Новоград-Волинської районної військової адміністрації Житомирської області від 31.03.2023 року № 54 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 влаштовано у дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Проте, ОСОБА_7 , злісно ухилялась від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2022 (у справі №285/5611/22) аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно виконавчого провадження №74857792 від 26.04.2024 року, у період часу з 01.03.2025 року по 31.08.2025 року, заборгованість по якому складає 9 588 грн. та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно виконавчого провадження №74858062 від 26.04.2024 року, у період часу з 01.03.2025 року по 31.08.2025 року, заборгованість по якому складає 9 588 грн.

Так, ОСОБА_7 , яка 27.02.2025 року вироком Новоград- Волинського міськрайонного суду Житомирської області засуджена за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, висновків для себе не зробила, продовжила умисно ухилятися від сплати аліментів, не вжила заходів до погашення заборгованості по аліментам, без поважних причин офіційно не працювала та за послугами зі сприяння працевлаштування до Звягельської філії Житомирського обласного Центру зайнятості не зверталася, не надавала будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів спрямованих на погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого станом на 31.08.2025 виникла заборгованість, за виконавчими провадженнями №74857792 від 26.04.2024 та №74858062 від 26.04.2024 за період з 01.03.2025 по 31.08.2025 в розмірі 19 176 грн., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи працездатною особою, раніше судимою за умисне ухилення від сплати аліментів, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти, злісно ухилялась від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2022 аліментів на користь дітей : ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з 01.03.2025 року по 31.08.2025 року.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025 та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки 1 (один) місяць. В решті вирок залишити без змін. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог ч.5 ст.59-1 КК України, відповідно до якої пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення. Вказує, що судом не враховано, що обвинувачена, після постановлення першого вироку від 27.02.2025 року висновків не зробила, не працевлаштувалася, борг за аліментами не намагалася погасити та під час відбування покарання вчинила нове кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на підставі ч.2 ст.382 КПК України за письмовою згодою учасників судового провадження, розглянув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 в умисних діях, які виразились в ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинених особою раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.164 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не врахував положення ч.5 ст.59-1 КК України.

З вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у виді пробаційного нагляду суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відношення обвинуваченої до вчиненого.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ч.5 ст.59-1 КК України, відповідно до якої пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025 року була засуджена до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,3 ч.2 п.3 ч.3 ст.59-1 КК України. Проте, висновків для себе не зробила, на роботу не працевлаштувалась, аліменти на дітей так і не сплачує та під час відбуття покарання у виді пробаційного нагляду вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.164 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи вирок відносно обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому він підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що обтяжують та пом`якшують її покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_7 відноситься кримінальних проступків.

Також, апеляційним судом враховано особу обвинуваченої, яка характеризується по місцю проживання незадовільно, працевлаштувалася лише з 18.11.2025, тобто коли кримінальне провадження вже перебувало в апеляційному суді.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, колегія суддів визнає її щире каяття, про що свідчить намагання погашення заборгованості під час апеляційного розгляду (довідка №48 від 10.12.2025).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням наведеного та обмежень, передбачених ч.5 ст.59-1 КК України, при призначенні покарання в даному випадку, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 164 КК України, яке на переконання апеляційного суду, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Строк покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня прибуття і постановки її на облік у виправному центрі.

Остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.71 КК України з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.72 КК України слід призначити шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком частини невідбутого покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора, а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність з ухваленням нового вироку в цій частині. Відповідно підлягає скасуванню і ухвала суду від 03.10.2025 року про виправлення описки у вказаному вироку, оскільки вона є невід`ємною частиною вироку суду, та зміна виду покарання з погіршенням становища обвинуваченої шляхом ухвалення ухвали про виправлення описки у вироку є неприпустимим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.02.2025 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: