Номер провадження: 11-сс/813/1807/25
Справа № 521/8998/25 1-кс/521/3183/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000511, внесеного до ЄРДР 29 травня 2025 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , та продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.10.2025 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу слідчого судді, в якій стверджує, що вона є постановленою з порушенням норм процесуального права, невідповідністю фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, а відтак підлягає скасуванню з огляду на наступні обставини:

- слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали не було враховано формальність написаного слідчим клопотання;

- сторона обвинувачення не довела існування ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчий суддя обґрунтував наявність ризику обставинами, які зводяться до того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину;

- слідчим суддею не взято до уваги наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема: ОСОБА_8 одружений, має малолітню дитину 2018 року народження, має постійне місце реєстрації, є єдиним годувальником у родині, позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не притягувався до відповідальності, син підозрюваного має захворювання;

- в оскаржуваній ухвалі не обгрунтовано неможливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту;

- слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Посилаючись на зазначені обставини, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або встановити розмір застави, відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до клопотання у проваджені СВ відділення поліції № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000511 від 29 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. (а.с.1-7 т.1).

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 31 травня 2025 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 липня 2025 року, до підозрюваного ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 липня 2025 року .

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24 липня 2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30 серпня 2025 року

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 5-и місяців, тобто до 30 жовтня 2025 року.

Оскільки в апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюється обґрунтованість пред`явленої підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді у цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_12 , є обґрунтованою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_13 .

Слідчим суддею була встановлена обґрунтованість заявленого стороною обвинувачення ризика, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, щодо того, що наявний раніше ризик (1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду не зменшився та продовжує існувати. Це обумовлено тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавленням волі на строк від 9-ти до 12-ти років з конфіскацією майна, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями); характером та ступенем суспільної небезпеки інкримінованого кримінального правопорушення, а також фактичними обставинима справи здійснення збуту наркотичного засобу великою партією, наявінстю в підозрюваного громадянства іншої держави.

Колегія суддів вважає, що сама по собі загроза суворого покарання, яке може бути призначено у разі доведення вини підозрюваного, є вагомим мотивом для ухилення від слідства та суду. Цей підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де зазначено, що тяжкість злочинну є чинником, який свідчить про рівень суспільної небезпеки особи і дозволяє з високим ступенем ймовірності передбачити її подальшу поведінку.

Наведені факти не підтверджують обов`язковість вчинення підозрюваним певних дій у майбутньому, але вказують на реальну можливість їх вчинення. Сторона захисту під час апеляційного розгляду не надала переконливих доказів, які б стпростовували ці ризики.

Крім того, апеляційний суд враховує суспільний інтерес, який у цьому випадку, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Такий підхід відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у п. 35 рішення у справі «Летельє проти Франції».

Тому, колегія суддів відхиляє аргументи щодо недоведеності продовження існування ризиків, наявність яких правильно встановив слідчий суддя.

Посилання сторони захисту на наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема: ОСОБА_8 одружений, має малолітню дитину 2018 року народження, має постійне місце реєстрації, є єдиним годувальником у родині, позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не притягувався до відповідальності, син підозрюваного має захворювання суд бере ці обставини до уваги. Водночас, вони не спростовують висновки слідчого судді, оскільки з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється, його характеру та тяжкості, а також встановлених вище ризиків, не є достатнім для застосування стосовно ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення ефективності кримінального провадження. Із урахуванням наявного ризику, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Інші альтернативні запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, навіть цілодобовий, не забезпечать досягнення цієї мети у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що продовження строку дії виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, у даному випадку, переважає над принципом поваги до особистої свободи, незважаючи на презумпцію невинуватості.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, то такі апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 4 цієї статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що на теперішній час є вкрай негативним явищем у суспільстві, отже, слідчим суддею обґрунтовано не визначено розмір застави.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст. 404 КПК України, оцінивши у сукупності доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів зворотного. У зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін.

В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000511, внесеного до ЄРДР 29 травня 2025 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4