Справа № 524/5341/24
Провадження 1-кп/524/206/25
УХВАЛА

07.10.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних засобів зв`язку,

розглянувши в судовому засіданні матеріали обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000023 від 29.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду міста Кременчука перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_6 , заявила клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом протоколу обшуку від 02.02.2023 року (Т.2 а.с.112-124), проведеного за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул. Ш. Петефі, буд. 61.

Захисник обґрунтовувала клопотання істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме:

?Обшук проведено без попередньої ухвали слідчого судді, за відсутності підстав для проведення невідкладного обшуку, в розумінні ч. 3 ст. 233 КПК України.

?Подальша легалізація проведеного обшуку не відповідала вимогам законодавства, оскільки відбулась без ефективного ретроспективного судового контролю.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що обшук проводився у зв`язку з необхідністю запобігти знищенню документів фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укртатнафта», що обґрунтовувало невідкладність, а питання допустимості доказів у даному випадку не є очевидним і має вирішуватися судом у нарадчій кімнаті після повного дослідження всіх матеріалів справи.

Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим. Суд зазначає, що поняття "очевидно недопустимий доказ" є оціночним і застосовується лише у випадках, коли факт істотного порушення прав та свобод людини є беззаперечним та не потребує комплексного дослідження для його встановлення.

Суд бере до уваги доводи захисту, що ґрунтуються на порушенні імперативної норми ч. 3 ст. 233 КПК України (відсутність невідкладних обставин) та відсутності належного обґрунтування невідкладності. Вирішення питання про те, чи були наявні підстави для невідкладного проникнення до житла або іншого володіння особи (згідно з ч. 3 ст. 233 КПК), вимагає комплексної оцінки та встановлення фактичних обставин усього кримінального провадження. Необхідність такої комплексної оцінки для визначення правомірності дій правоохоронних органів у невідкладних випадках підтверджується, зокрема, постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі № 466/525/22 та постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 вересня 2025 року у справі № 165/2454/21. Таким чином, оскільки обвинувачення наполягає на існуванні реальної загрози знищення доказів на момент проникнення (02.02.2023 року), що вимагало невідкладних дій, встановлення обставин, а саме: чи існувала реальна невідкладна загроза знищення доказів, а також чи є істотним порушення процедури проведення обшуку в контексті конкретної справи, вимагає всебічного аналізу та комплексної оцінки всіх доказів (ст. 94 КПК України).

Суд вважає, що аргументи захисту є суттєвими та можуть мати наслідком визнання протоколу обшуку недопустимим згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України. Проте, вирішення цього питання не може бути віднесене до категорії "очевидно недопустимих" доказів, оскільки вимагає встановлення фактичних обставин та їх юридичної оцінки. Передчасне визнання доказу недопустимим на даній стадії судового розгляду суперечить засадам змагальності сторін. Таким чином, питання допустимості протоколу обшуку підлягає оцінці судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення, після повного та всебічного дослідження всіх матеріалів провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 87, 89, 94, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказом протоколу обшуку від 02.02.2023 року (Т.2 а.с.112-124).

Вирішити клопотання захисника щодо недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч. 1 ст. 89 КПК України, з урахуванням всіх досліджених судом доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_7