Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
175/101/26: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; застосування запобіжних заходів; тримання особи під вартою.
Надіслано судом: 09.01.2026. Зареєстровано: 09.01.2026. Забезпечено надання загального доступу: 12.01.2026.
Дата набрання законної сили: 06.01.2026
Номер судового провадження: 1-кс/175/10/26
Справа № 175/101/26
Провадження № 1-кс/175/10/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, без освіти, який на утримані неповнолітніх дітей не має, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання старший слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0000025 від 03.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що 03.01.2026 року приблизно об 17 годин 00 хвилин ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 знаходились за місцем мешкання останнього, а саме: у будинку АДРЕСА_3 , де вони разом у зальній кімнаті вживали спиртні напої.

В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на позбавлення життя іншої людини, а саме: ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті іншій людині, ОСОБА_4 перебуваючи у зальній кімнаті вищезазначеного будинку, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань, з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_8 , взяв у праву руку зі столу кухонний ніж та підійшовши до останнього ззаду, наніс йому 5 проникаючих ударів клинком ножа в область життєво важливих органів, а саме: грудної клітини та шиї, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці.

Смерть ОСОБА_8 настала в результаті спричинених йому множинних проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з пошкодженням серця, правої легені, діафрагми, печінки, ускладненої розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивство), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, без освіти, який на утримані неповнолітніх дітей не має, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, щодо якого 13.05.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області направлений обвинувальний акт у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, проведеними слідчими експериментами, довідкою про причину смерті.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується іншими матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

04.01.2026 року о 12:40 громадянина ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України

04.01.2026 року складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, встановлені достатні підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від 7 до 15 років позбавленням волі.

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, окрім обставин, визначених у ст. 177 КПК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строки понад три роки.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, а саме: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваному, у разі визнання його винним в інкримінованому злочині, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.

Також, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування змінивши місце свого мешкання та перебування, не повідомивши про це орган досудового розслідування.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий зазначає, що ризик незаконно впливу свідків полягає у тому, що свідки є знайомими підозрюваного, йому відомо місце мешкання свідків, їх зовнішній вигляд, анкетні данні, та він, з метою заплутати суд аби уникнути відповідальності може вчинити спроби незаконного впливу на останніх, їх залякування, тиску, тощо. Крім того, підозрюваному разом з клопотанням вручено додатки, серед яких є протоколи допиту свідків.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий зазначає, що неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що скоєним злочином спричинено загибель людини, тому підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування на час складання клопотання, не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю, доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що фактичне місце реєстраціє не співпадає з місцем фактичного місця мешкання. Крім того, ОСОБА_4 мешкає разом зі свідком вчинення даного кримінального правопорушення і уразі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту матиме можливість впливати на нього.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики підозрюваного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № № 12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Матеріали кримінального провадження, які додані до клопотання, підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, тобто особливо тяжкий злочин, таким чином данні обставини свідчать про неможливість запобігання тим ризикам, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З метою запобігання переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, необхідно останній обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , у судовому засіданні зазначив, що питання щодо задоволення клопотання віднести на розсуд суду.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 пояснив, що погоджується з думкою свого захисника щодо розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує те, що у судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: в обґрунтування ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваному, у разі визнання його винним в інкримінованому злочині, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.

Також, не виключається можливість того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування змінивши місце свого мешкання та перебування, не повідомивши про це орган досудового розслідування.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, що ризик незаконно впливу свідків полягає у тому, що свідки є знайомими підозрюваного, йому відомо місце мешкання свідків, їх зовнішній вигляд, анкетні данні, та він, з метою заплутати суд аби уникнути відповідальності може вчинити спроби незаконного впливу на останніх, їх залякування, тиску, тощо. Крім того, підозрюваному разом з клопотанням вручено додатки, серед яких є протоколи допиту свідків.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, що неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що скоєним злочином спричинено загибель людини, тому підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування на час складання клопотання, не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю, доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що фактичне місце реєстраціє не співпадає з місцем фактичного місця мешкання. Крім того, ОСОБА_4 мешкає разом зі свідком вчинення даного кримінального правопорушення і уразі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту матиме можливість впливати на нього.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики підозрюваного.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яка підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами доданими до клопотання. Також враховує тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вищезазначеного тяжкого злочину, вік та стан здоров`я, а відтак, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 буде з високою вірогідністю переховуватись від органу досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, з високою імовірністю буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи, крім як тримання під вартою є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4

слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 03 березня 2026 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 09 січня 2026 року о 12 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...