Єдиний унікальний номер 599/1649/25
Номер провадження 1-кп/599/150/2025
ВИРОК

іменем України

"05" листопада 2025 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в місті Зборові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000171 від 02 жовтня 2025 рокувідносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей та перестарілу мати ОСОБА_5 , 1947 року народження, не депутата, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя за таких обставин.

ОСОБА_4 постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року в справі № 599/4272/25, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду та набрала законної сили 17 липня 2025 року, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмір 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 місяці.

Однак, ОСОБА_4 20 вересня 2025 приблизно о 21 год 52 хв, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка надбала законної сили та будучи ознайомлений з нею належним чином, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, керував автомобілем марки «MERCEDES BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автомобільній дорозі М-09 сполучення Тернопіль-Львів-Рава-Руська в ділянці 35 км був зупинений працівниками УПП ДПП в Тернопільській області за порушення Правил дорожнього руху, які склали відносно ОСОБА_4 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5767837 за ч.4 ст.126 КУпАП та наклали адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , всупереч постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2025 у справі № 607/4271/25, яка набрала законної сили, керував транспортним засобом, що свідчить про умисне невиконання ним вищевказаного судового рішення.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав, повністю підтвердив вищенаведені обставини. Зокрема показав, що він знав про постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, якою він позбавлений права керувати транспортними засобами на три місяці, проте керував транспортним засобом, так як йому необхідно було заробляти на прожиття, бо має утриманців. Порушувати заборону керування транспортним засобом у майбутньому не буде. Щиро шкодує про вчинене.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його вину, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, позитивну характеристику, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого при призначенні покарання обвинуваченому суд не вбачає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому його слід звільнити від відбуття призначеного покарання з випробовуванням у відповідності до ст.75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Дотримуючись приписів ч.15 ст.615 КПК, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з іспитовим строком один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1