УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу в рамках кримінального провадження №000783 від 06.10.2025 у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000783 від 06.10.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 14.07.2025, затвердженого Законом України № 4524-ІХ від 15.07.2025 на 90 діб до 05.11.2025, 05 жовтня 2025 року близько 09:00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території будівництва підстанції ПС 110/20КВ «Тяжилівська», розташованої по вул. Немирівське шосе, б/н, у м. Вінниці, вирішили викрасти майно, яке зберігалось у будівельних вагончиках, для чого вступили між собою у попередню змову.

Реалізовуючи свій спільний кримінально-протиправний умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у приміщенні будівельного вагончика № 1, діючи умисно, таємно, спільно, з корисливими мотивом та метою, розуміючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, взяли у ньому належне ОСОБА_8 майно, а саме: зварювальний апарат торгової марки «Дніпро-М»; 6 балонів монтажної піни торгової марки «Maunter»; 70 кругів до болгарки торгової марки «Ataman» розміром 230 мм; 50 кругів до болгарки торгової марки «Ataman» розміром 125 мм; 20 пар рукавиць торгової марки «Werk», після чого, склали речі в пакет і поїхали з ними з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , об`єднані спільним кримінально- протиправним умислом, спрямованим на незаконне збагачення чужим майном, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, 05.10.2025 близько 13:00 год повернулися на територію будівництва підстанції ПС 110/20КВ «Тяжилівська» по вул. Немирівське шосе, б/н, у м. Вінниці, де шляхом вільного доступу проникли до приміщення будівельного вагончику №2 та, перебуваючи у ньому, взяли належні ОСОБА_8 перфоратор торгової марки «Дніпро-М» та болгарку торгової марки «Дніпро-М», після чого, склавши викрадені речі в пакет вийшли з будівельного вагончика.

Продовжуючи реалізацію спільного кримінально-протиправного умислу на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 за допомогою болгарки зрізав замок на вхідних дверях до будівельного вагончику № 3, розташованого на території будівництва підстанції ПС 110/20КВ «Тяжилівська» по вул. Немирівське шосе, б/н, у м. Вінниці та разом з ОСОБА_5 проникли всередину.

Перебуваючи у приміщенні будівельного вагончику №3, діючи спільно, умисно, таємно, з корисливими мотивом та метою, розуміючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи упевненими в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, заволоділи належними ОСОБА_8 перфоратором торгової марки «Паро» та трьома упаковками електродів торгової маки «Моноліт». Склавши викрадені речі в пакет ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з приміщення зазначеного будівельного вагончику.

Надалі, разом з викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з території будівництва підстанції ПС 110/20КВ «Тяжилівська» зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Спільними кримінально-протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 100 000 грн. 00 коп.

08.10.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, судимому 01.12.2022 Жмеринським міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Слідчий в клопотанні зазначає, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами огляду місця події; протоколами визнання речовими доказами; протоколами допитів свідків; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, підозрюваний, усвідомлюючи суворість покарання, може вживати заходів щодо переховування від органів досудового розслідування, а в подальшому і від суду, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, наявний ризик, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку та доходу, у зв`язку з відсутністю коштів буде продовжувати вчиняти злочини.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 умисно вчинив злочин, який відносяться до категорії тяжких за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та те, що він перебуваючи на волі може продовжити свою злочину діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення, тому обрання відносно нього будь якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а без його участі, закінчити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим.

При цьому, як зазначає слідчий у клопотанні жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним впливу на учасників кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене слідчий зазначає, що за таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме цілодобовий домашній арешт може запобігти зазначеним ризикам, тому керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 181, 182, 184, 194 КПК України, слідчий просив задовольнити клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вкладеного, слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. На запитання суду повідомив, що в силу 89 КК України не судимий, не працює, не одружений, дітей не має, будь-яких заощаджень не має, права власності на будь-який транспортний засіб також не має.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, додатково зазначила, що ОСОБА_5 здійснив даний злочин у зв`язку з тим, що піддався впливу ОСОБА_7 . Шкода, спричинена їй злочином ОСОБА_5 відшкодована у повному обсязі.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №000783 від 06.10.2025, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника та потерпілої особи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, проте в силу 89 КК України не судимий, не працює, не одружений, дітей не має, будь-яких заощаджень не має, права власності на будь-який транспортний засіб також не має, шкоду спричинену кримінальним правопорушенням відшкодував, вину у вчиненні злочину визнає, потерпіла просила не застосовувати до нього цілодобовий домашній арешт, та те, що попри підозру у вчиненні кримінального правопорушення, потерпіла готова знову взяти підозрюваного до себе на роботу.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрювана особа обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , наявний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи без запобіжного заходу може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

На думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт не будуть достатнім стримуючим фактором та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочини по якому оголошено підозру, пояснення та думку потерпілої сторони в судовому засіданні, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що з метою забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також з метою запобіганню ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України, клопотання слідчого необхідно задовольнити частково.

З огляду на вказане, суд враховує вимоги статті 181 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід буде достатнім для попередження ризиків, реальність існування яких доведено прокурором в судовому засіданні.

Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 07.10.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України, однак пунктом 2 ч. 3 ст. 202 КПК України передбачено, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про негайне звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду та його слід зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 181, 186, 193, 196, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в проміжок часу з 22:00 години до 06:00 години, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 грудня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи/навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Визначити строк дії ухвали, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 грудня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_5 для негайної постановки на облік підозрюваного, про що повідомити слідчого і прокурора.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя