Справа № 344/1324/26
Провадження № 1-кс/344/814/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за № 0000015 від 25 лютого 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого посилається на те, що Відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000015 від 25 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3663 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування установлено, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 642 о/с від 21.03.2022 ОСОБА_5 з 21.03.2022 призначено інспектором взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП НПУ.

Наказом № 773 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.05.2022 рядового поліції ОСОБА_5 , інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП НПУ, звільнено зі служби в поліції з 03.05.2022 р.

Водночас ОСОБА_5 при звільненні ознайомився з вимогами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) стосовно подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, шляхом заповнення форм на офіційному веб-сайті НАЗК.

Згідно частини першої статті 3 Закону рядовий поліції, інспектор взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП НПУ ОСОБА_5 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, а відповідно до частини другої статті 45 Закону і примітки до ст. 3662 Кримінального кодексу України він зобов`язаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, тобто є суб`єктом декларування та суб`єктом злочину, передбаченого ст. 3663 Кримінального кодексу України.

При цьому в частині першій статті 45 Закону встановлено, що особи, зазначені в пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, у зв`язку зі звільненням із вищезазначеної посади ОСОБА_5 , будучи суб`єктом, на якого поширювалася дія Закону, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 45 Закону зобов`язаний був подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті «https://public.nazk.gov.ua» Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави (вид «щорічна») за 2022 рік у строк до 31 січня 2024 року.

Також, відповідно до абзацу 1 частини другої статті 45 Закону ОСОБА_5 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (вид «при звільненні») з 01.01.2022 по 03.05.2022.

Однак ОСОБА_5 , звільнившись 03.05.2022 зі служби в поліції, будучи суб`єктом, на якого поширювалася дія Закону, достовірно знаючи про обов`язок у строк протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (вид «при звільненні») з 01.01.2022 по 03.05.2022 р., та у строк до 00 годин 00 хвилин 01.04.2023 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави (вид «щорічна») за 2022 рік, усупереч вимог абзацу 1, 2 частини другої статті 45 Закону умисно такі декларації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не подав.

21 січня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3663 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: документами, отриманими у порядку статті 93 Кримінального процесуального кодексу України, протоколом огляду сайту НАЗК та іншими зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- пункт 1 - підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки розуміє, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, та в разі доведення його вини, судом може бути застосовано до нього саме такий вид покарання;

- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може умисно не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, у тому числі через виїзд за межі Івано-Франківської області та/чи за межі України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, чим може затягувати процес досудового розслідування та судового розгляду.

На підставі викладеного, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно зі ст. 12 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з метою запобігання вищевказаного ризику і забезпечення контролю за належною поведінкою підозрюваного, є необхідність в обранні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який буде достатнім для запобігання наявному ризику.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просять застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 26 січня 2026 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримала вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, вказаних у клопотанні.

Слідчий у судовому засіданні просила клопотання задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ризики, наведені прокурором, жодним чином не підтверджені; підозрюваний на наступний день після пред`явлення підозри подав електронні декларації, відповідно суб`єктивна сторона кримінального правопорушення відсутня; обов`язки, які просить визначити сторона обвинувачення, зазначені у вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_5 та у Кримінальному процесуальному кодексі України, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до частини другої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кримінального процесуального кодексу України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У відповідності до статті 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного, при цьому за змістом частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3663 Кримінального кодексу України, підтверджується документами, отриманими у порядку статті 93 Кримінального процесуального кодексу України, протоколом огляду сайту НАЗК та іншими зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3663 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Пункт 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик є реальним, оскільки розуміє, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, та в разі доведення його вини, судом може бути застосовано до нього саме такий вид покарання.

Пункт 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може умисно не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, у тому числі через виїзд за межі Івано-Франківської області та/чи за межі України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, чим може затягувати процес досудового розслідування та судового розгляду.

У той же час обставини, що зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.

Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для відмови у задоволенні клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, належать до категорії нетяжких.

Вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3-4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (дата набрання чинності для України: 11 вересня 1997 року), та практику Європейського суду з прав людини, те, що у відповідності до частини першої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким із існуючих запобіжних заходів, зважає на те, що ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, наявність яких встановлена під час досудового розслідування та які доведені у судовому засіданні, існують, а тому у судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування зазначеного запобіжного заходу, який є здатним забезпечити дієвість даного кримінального провадження та дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в рамках кримінального провадження № 0000015 від 25 лютого 2025 року підлягає задоволенню у повному обсязі та слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, у межах строку досудового розслідування до 21 березня 2026 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 179, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування до 21 березня 2026 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють до 21 березня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_5 , у відповідності до частини третьої статті 179 Кримінального процесуального кодексу України, доручити здійснювати прокурору, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, прокурора відділу Івано-Франківської обласної ОСОБА_3 .

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1