ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/649/25 Справа № 712/9892/24 Категорія: ч.2 ст.114, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2025 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Копєйськ Челябінської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого директором ТОВ «Вакуумнова» (м. Черкаси), розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, інвалідом, депутатом, не являється, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.114, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України та призначено йому покарання за:

- ч. 2 ст. 114-2 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 05.07.2025, у строк відбування покарання зарахувати період утримання під вартою з 11.04.2024 по 04.07.2025 включно.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишений без змін.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосована спеціальна конфіскація майна та конфіскувано у власність держави речові докази, а саме мобільні телефон, мобільний термінал марки «HUAWEI HONOR 9», модель STF-AL00, IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; мобільний термінал марки «SAMSUNG GALAXY M51» моделі SM-M515F/DSN, IMEI1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , тримачі для сім-карток оператора мобільного зв`язку «лайфселл» з абонентським № НОМЕР_5 та «Київстар» з абонентським № НОМЕР_6 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів УСБУ в Черкаській області.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових лінгвістично семантико - текстуальних експертиз на загальну суму 39757,00 грн.

Скасований арешт накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2024 на майно ОСОБА_7 , а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він, перебуваючи у м. Черкаси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, у період з 08 год. 18 хв. 16 березня 2022 року по 12 год. 49 хв. 15 вересня 2022 року, використовуючи месенджер «Telegram», що зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_5 , у переписці з абонентом ОСОБА_9 (ID) виправдовував, визнав правомірною, заперечував збройну агресію Російської Федерації (далі - РФ) проти України, розпочату у 2014 році.

Так, ОСОБА_7 у вищевказаній переписці вживав лексему «освободить» («Второе освобождение. Херсонская область очищена от нацистов»), заперечував факт збройної агресії РФ проти України, яке реалізоване вживанням типового маркера пропаганди РФ «спецоперация»: («…Посмотри и я тебе скажу главную истину и цель войны вернее спецоперации России в Украине», «Россия своих не бросает. И это операция военная операция за русских людей во всем мире на примере Украины!»), звинувачення США («Дело вообще не в России, весь конфликт был придуман американцами»), ствердженням, що Україна сама влаштувала трагедію, аби потім просити зброю: («Момент прилета по жилому дому в Днепре: за пару секунд до взрыва видна вспышка в небе - момент сбития ракетой ПВО», «Я не исключаю, что в доме вообще была взрывчатка. Ее и привели в действие подставить РФ а потом сразу орать дайте танки, много дайте оружия много, россия зло и бла бла бла…»), транслювання впевненості, що зараз йде «Великая Вечная Война», що в кінці-кінці перемога буде за Росією: «Это ВВВ. Великая ОСОБА_10 . Все. Конца не будет. Будет бла бла бла и тд и тп; В итоге через 200 лет Россия победит».

У вищезазначених фрагментах переписки ОСОБА_7 виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Окрім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Черкаси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 08 липня 2022 року, у ході спілкування в Інтернет-месенджері «Viber» виправдовував, визнавав правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, ОСОБА_7 повторно, використовуючи месенджер «Viber», що зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_5 , у переписці з абонентом « ОСОБА_11 », зареєстрованим за абонентським номером НОМЕР_7 , о 14 год. 13 хв., 08 липня 2022 року висловлює переконання, що для нападу РФ на Україну були певні умови, і якби не вони, Росія б не вторглася; причиною збройної агресії РФ проти країни є нібито дії Заходу, який «втягнув» Україну за собою, а саме: («…Россия бы не напала, если бы не запад, который утянул Украину в 2014 году за собой»), якими виправдовується збройна агресія рф проти України; розповідає, що Україна 8 років обстрілює Донбас і Крим: («Потом Украина начала «типа» решать за нас кому и как жить, я про Донбасс и Крым. Обстреливают 8 лет. Понятно, что РФ надоело это, там много русских, тем более истинно и русских территорий»), що є ознакою виправдування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України.

Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Черкаси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 09 липня 2022 року, у ході спілкування в Інтернет-месенджері «Viber» виправдовував, визнавав правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, ОСОБА_7 повторно, використовуючи месенджер «Viber», що зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_5 , у переписці з абонентом « ОСОБА_11 », зареєстрованим за абонентським номером НОМЕР_7 , о 22 год. 43 хв., 09 липня 2022 року заперечував збройну агресію РФ проти України шляхом вживання типового маркера пропаганди РФ «спецоперация» на позначення повномасштабного вторгнення на територію України а саме: («…Это фильм про Афганскую войну вернее спецоперацию СССР. Это конец фильма. Посмотри и я тебе скажу главную истину и цель войны вернее спецоперации России в Украине»); виправдовує збройну агресію РФ проти України як таку, що має нібито справедливу ціль - повернути території для «русских», де вони жили віками, тобто історично території, які належать РФ, аби там жив «русский» народ - « ОСОБА_12 , чтобы жила сама Россия и жил русский мир на тех территориях где он жил веками. И эта операция, военная операция за русских людей во всеи мире на примере Украины!».

Окрім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Черкаси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 13 січня 2024 року, у ході спілкування у режимі телефонії повторно виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

Так, ОСОБА_7 , повторно, використовуючи абонентський номер НОМЕР_6 у ході розмови 13 січня 2024 року об 22 год. 55 хв. 04 сек., з абонентом на ім`я « ОСОБА_13 », що користувався абонентським номером НОМЕР_8 , вживає щодо збройної агресії РФ проти України термін «спецоперация» на позначення повномасштабного вторгнення на територію України 24.02.2022 та подальшого ходу його розгортання: «Ааа, он еще сказал типо в стране война, а вы так себя ведете. Я говорю ну для кого война, а для кого спецоперация. А он такой, ааа так вы сепар?...».

У подальшому, 16 січня 2024 року з 20 год. 15 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 , повторно, у ході розмови з невстановленою особою жіночої статі вживав щодо збройної агресії рф проти України термін «спецоперация» на позначення повномасштабного вторгнення на територію України 24.02.2022 та подальшого ходу його розгортання, висловлюючи наступне: «Да пофиг, какая разница, да? Все равно через 2 дня уже обнулиться. Я закрою сейчас, угу. Да ты больше слушай вот эти вот манипуляции. СВО идет», «Ну если ты скажешь что это не война, а только военное противостояние двух стран, я еще пойму. Если ты скажешь, что это война…».

Після цього, ОСОБА_7 , повторно, перебуваючи у м. Черкаси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи абонентський номер НОМЕР_5 у ході розмови 19 січня 2024 року об 16 год. 23 хв. 11 сек., з абонентом на ім`я ОСОБА_13 , що користувався абонентським номером НОМЕР_9 , висловлює думку, що в Україні не війна, транслює типовий наратив пропаганди РФ щодо «нацизму» в Україні, підтримує дії, рішення ОСОБА_14 , а саме: «Мне с Жовтых Вод этот придурошный же ж, мы с ним ругались. Он говорит в стране война, а вы себя так ведете. Я говорю, а как я себя веду, я с вами договорился и вообще кому война, а кому не война. При чем тут война. Вообще-то специальная военная операция. Ааа, так вы сепар, я говорю сам ты сепар, говорю. Надо правильно вещи сво…Ааа, ну тебе короче типо капец, там начал угрожать знаешь типо сразу нацыка включил. Ну…», «Начинают сразу материться, ругаться, на заборах гадости писать типо…Путин та не х*й, ОСОБА_15 Бог украинцев. Забей вон в интернете, кто Бог Украинцев, и ты увидишь».

Крім того, ОСОБА_7 , повторно, перебуваючи у м. Черкаси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи абонентський номер НОМЕР_5 у ході розмови 31 січня 2024 року об 20:12:45 з абонентом на ім`я ОСОБА_13 , що користувався абонентським номером НОМЕР_9 , говорить наступне: «…Что просто Россия проводит спецоперацию по зачистке неонацистских, ну этих настроений в Украине, и все. Ну короче, это не по телефону тема», « ОСОБА_16 заявил, что этот ИЛ-76 сбили из петриота, а петриотом управляют американцы, то есть можешь себе представить, могут куда пулять. Могут, могут в здание, могут…»

Крім того, 24.02.2022 о 04 год. 30 хв. президент РФ ОСОБА_17 оголосив початок так званої «спеціальної військової операції» проти України з метою проведення «демілітаризації та денацифікації України». Із вказаного часу зс РФ, діючи з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, застосовують засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, вчиняють військову агресію відносно народу України, безпосередні акти насильства щодо цивільного населення поєднані з вбивствами цивільних осіб з метою його тероризування, а також здійснюють обстріли об`єктів військової та критичної інфраструктури, чим фактично ведуть повномасштабну війну проти України та українського народу.

Із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, тобто до 05 год. 30 хв. 26.03.2022.

Того ж дня, тобто 24.02.2022 представники зс РФ та російських спецслужб на території РФ, використовуючи засоби масової інформації, соціальні мережі та інтернет-месенджери, через українофобів та прихильників військового вторгнення зс РФ на територію України розпочали активний збір інформації про місця постійної дислокації підрозділів Збройних Сил України (далі - ЗСУ), Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також їх укомплектованість, обороноздатність та передислокацію, з метою їх подальшого знищення та реалізації вказаної підривної діяльності проти України.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024) із затвердженням відповідними Законами України та на сьогоднішній день продовжений на 90 діб з 5 год. 30 хв. 12.08.2024, тобто до 09.11.2024.

Також ОСОБА_7 , у період вересня 2022 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану у ході переписки з використанням месенджеру «Telegram» поширив інформацію про розташування ЗСУ та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Зокрема, 14 вересня 2022 року о 15 год. 02 хв. 26 сек., ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «Telegram», що зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_5 , у переписці з абонентом « ОСОБА_9 » (ID), переслав останньому фотографію із зображенням військової техніки ЗСУ, та у повідомлення від 15 вересня 2022 року об 10:20:05 зазначив наступне: «Мы ушли вдоль пляжа в сторону Санжейки», чим надав можливість ідентифікувати розташування підрозділів ЗСУ у період 14-15 вересня 2022 року у Одеській області.

Інформація про розташування ЗСУ та інших утворених відповідно до законів України військових формувань в Одеській області, яка 14-15 вересня 2022 року була передана ОСОБА_7 з використанням месенджеру «Telegram» за вищевказаних обставин, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції захисник в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2025 року, відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та надмірною суворістю. Звільнити ОСОБА_18 від вібування покарання за ч.1, 3 ст.436-2 КК України на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в даній справі було проведено дві семантико-текстуальні експертизи за результатами яких надано висновки від 27.03.2024 № 18/2 та від 17.06.2024 № 18/3. Для проведення експертизи експерту було надано протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, цифрові носії з аудіо записами розмов та протокол огляду переписки (листування) ОСОБА_18 з іншими абонентами від 06.05.2024.

В ході дослідження даних висновків семантико-текстуальних експертиз та наданих на дослідження протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та протоколу огляду встановлено, що як спілкування ОСОБА_7 так і листування у месенджерах здійснювалось російською мовою. Так само російською мовою у протоколах слідчих дій відображено зміст розмов і переписки.

Відповідно до положень ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Таким чином для виконання завдань семантико-текстуальної експертизи по встановленню змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях експерт має володіти базовими та спеціальними знаннями у галузі лінгвістики за певною мовою.

Отже, проведення семантико-текстуального аналізу вимагало від експерта глибоких лінгвістичних знань російської мови.

Невідповідність наданого експертом висновку наведеним вимогам викликало сумнів у наявності в експерта відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, що зумовило допит останнього в судовому засіданні.

Допитана в ході судового розгляду за клопотанням захисту експерт ОСОБА_20 показала, що має вищу освіту за спеціальністю «українська філологія», російську мову не вивчала, володіє нею на побутовому рівні. Матеріали для проведення експертизи надавались без перекладу на українську мову.

Отже аналіз російськомовних текстів та висловлювань проведено експертом який не володіє ані базовими ані спеціальними знаннями в галузі російської філології, що виключає можливість об`єктивного встановлення експертом змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах та усних повідомленнях. Наведене не відповідає положенням ч. 4 ст. 101 КПК України про те, що запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Невідповідність наданого експертом висновку наведеним вимогам викликало сумнів у наявності в експерта відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, що зумовило допит останнього в судовому засіданні, в результаті якого підтверджено відсутність в експерта ОСОБА_21 необхідного для проведення експертиз освітньо-кваліфікаційного рівня.

Надаючи оцінку експертним висновкам та показам експерта судом було беззастережно враховано твердження експерта про наявність свідоцтва про дослідження російської мови. Разом з цим дійсність чи існування такого свідоцтва у судовому засіданні не встановлено.

Суд першої інстанції погодився із стороною захисту, зазначивши що, положеннями КПК України дійсно передбачено, що перекладач і експерт є різними учасниками кримінального провадження, кожен з яких має свої окремі процесуальні завдання і функції, проте незважаючи на обґрунтованість доводів захисту, суд, даних доводів безпідставно не прийняв.

Ухвалами Черкаського апеляційного суду від 07.12.2023 року та від 15.02.2024 року було надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_7 на строк з 07.12.2023 по 01.02.2024 та з 15.02.2024 по 10.04.2024 відповідно.

З аналізу даної норми вбачається, що така негласна слідча (розшукова) дія має проводитись у реальному часі та не є ретроспективною.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії не може перевищувати два місяці.

В супереч цьому відповідно до протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.02.2024 проведено зняття інформації з електронних інформаційних систем - соціальної мережі Інтернет «Fасеbооk», зареєстрованого за номером мобільного телефону НОМЕР_5 під псевдонімом (іменем) « ОСОБА_22 », встановлено наступні відомості, щодо особистої переписки з наступною особою: переписка з « ОСОБА_23 », з 02 год 04 хв. 09.06.2023 по 02 год 55 хв 08.07.2023 тобто поза межами строку дії ухвал слідчого судді, про що зазначала сторона захисту.

Також поза межами строку, визначеному ухвалами слідчого судді Черкаського апеляційного суду, проведено зняття інформації з електронних інформаційних систем - Інтернет-месенджера «Теlеgram», зареєстрованого за номером мобільного телефону НОМЕР_5 під псевдонімом (іменем) « ОСОБА_24 », встановлено відомості, щодо особистих переписок з 16.03.2022 по 14.09.2022; з 31.12.2022 по 23.07.2023; з 06.07.2023 по 15.08.2023; з 15.04.2022 по 30.06.2023.

Також, сторона захисту звертала увагу суду першої інстанції, що за результатами незаконного зняття інформації за минулий період поза строком дії ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду, розпочато кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 114-2 КК України за фактом переписки у месенджері «Телеграм» з сином ОСОБА_9 за період 14-15.09.2022 року.

Виходячи із наведених положень доступ до змісту особистої переписки у соціальних мережах та месенджерах ОСОБА_7 поза строком, встановлених ухвалами слідчого судді та зафіксований у протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 02.02.2024 року в ході досудового слідства отримано з порушенням положень ст.ст. 249, 263 КПК України, що призвело до істотного порушення прав обвинуваченого та вказує на недопустимість цих протоколів як доказів. Оскільки дані протоколи були об`єктом семантико- текстуальної експертизи від 27.03.2024 року № 18/2 даний висновок, з урахуванням доктрини «плодів отруйного дерева», є недопустимим доказом також і з цих підстав.

Стороною захисту було зазначено, що вищевикладені обставини дають об`єктивні підстави для визнання недопустимими наступних доказів:

- Протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 02.02.2024;

- Висновку семантико-текстуальної експертизи від 27.03.2024 року № 18/2;

Висновку семантико-текстуальної експертизи від 17.06.2024 року № 18/13

Стосовно обвинувачення за ч.2 ст.114-2 КК України захисник в апеляційній скарзі зазначає, що для кваліфікації дій за даною статтею необхідним є існування двох складових: поширення відповідної інформації та можливість за цією інформацією ідентифікації на місцевості переміщення, руху або розташування Збройних Сил України.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_25 , який повідомив, що у вересні 2022 року разом з батьком відпочивав у м. Чорноморськ, де щодня бачив радіолокаційне обладнання розташоване у середмісті, на території до якої мався вільний доступ з вулиці. Знімок цього обладнання йому й переслав батько під час їх розмови, коли вони йшли з пляжу.

Наведене виключає факт поширення, оскільки неможливо довести до відома особи інформацію про обставини, про які вона вже тривалий час була обізнана.

Також, допитаний за даним епізодом єдиний свідок обвинувачення ОСОБА_26 , начальник радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ) показав, що за пред`явленим фотознімком не можливо однозначно встановити модифікацію обладнання, оскільки не видно елементів свій/чужий, які б дозволили ідентифікувати це обладнання як таке, що використовується виключно на території України.

Окрім цього даний свідок дав ствердну відповідь, що за наявним фотознімком ідентифікація на місцевості неможлива.

При цьому наявність у листуванні наступного дня (15.09.22 року) між обвинуваченим та сином інформації про те, що ОСОБА_7 направляється у бік с. Санжейка носить побутовий характер, та спрямована на те, щоб допомогти синові віднайти батька на пляжі після завершення дистанційного навчання. Між надісланим фотознімком та цим повідомленням існують інші побутові повідомлення, де обвинувачений повідомляє сина про готовність сніданку та схвальна відповідь сина з цього приводу. Наведене вказує на відсутність будь якого взаємозв`язку між фотознімком та текстовими повідомленнями.

Окрім цього, ухвалюючи вирок у якості доказу вини ОСОБА_7 за ч.2 ст. 114-2 КК України суд першої інстанції послався на протокол огляду від 06.05.2024 року мобільного терміналу «Samsung Galaxy М51» з встановленими сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_11 , однак даних протокол взагалі не містить відомостей, які б стосувались обвинувачення за ч.2 ст. 114-2 КК України.

Відповідно до матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, є засновником та директором ТОВ «Вакуумнова» (м.Черкаси), має у власності нерухоме майно та утримує неповнолітнього сина 2008 р.н., що свідчитть про міцність та сталість його соціальних зв`язків. В ході досудового розслідування та судового розгляду засуджений визнав свою вину та щиросердно розкаявся у скоєному. Про дієвість каяття останнього свідчить добровільне перерахування на користь Збройних сил України грошових коштів в розмірі 100 000 грн. Злочини, які інкримінуються ОСОБА_7 не відносяться до категорії особливо тяжких.

За приписами ст. 66 КК України при призначенні покарання обставиною, яка його пом`якшує, серед інших визнається щире каяття. Визначений у даній статті перелік пом`якшуючих підстав не є вичерпним, у зв`язку із чим перерахування обвинуваченим на користь Збройних сил України грошових коштів також слід розглядати як пом`якшуючу обставину.

Враховуючи наведені приписи кримінального закону, особу обвинуваченого, його щиросердне каяття, перерахування коштів на користь Збройних сил України, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, наявні підстави для прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що Соснівським районним судом м. Черкаси не враховано, що покарання має індивідуальний характер і не може застосуватися як показовий захід кримінально - правового примусу для інших осіб.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 114-2 КК України, як поширення інформації про розташування Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, вчинене в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 436-2 КК України, як виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році; за ч. 3 ст. 436-2 КК України, як виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.114, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, місцевим судом досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення по справі, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними.

Немає підстав вважати, що викладені в судовому рішенні обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Мотивуючи висновок про доведеність винуватості Ломакіна у вчиненні інкримінованих правопорушень, районний суд обґрунтовано послався на дані

покази свідка (зі зміненими анкетними даними) ОСОБА_27 , яка показала, що вона тісно спілкувалась з обвинуваченим ОСОБА_7 . Вони були знайомі близько трьох років та мали тісний зв`язок. Свідок зазначає, що ОСОБА_7 мав проросійську політику. З його вуст можна було постійно чути висловлювання на підтримку країни агресора, а саме: «Україну скоро візьмуть», «Він підтримує СВО», «Такої країни, як України немає». Як зазначає свідок, така проросійська поведінка була постійна, обвинувачений підтримував країну агресора, звинувачував народ України в збройній агресії. ОСОБА_28 був ініціатором розмов, де вихваляв політику РФ.

Згідно показів свідка ОСОБА_26 який повідомив, що більше 25 років служить в радіотехнічних військах на посаді начальника радіолокаційного вузла військової частини, вже 30 років є військовим. Закінчував Вінницький коледж радіотехніки. Свідок зазначає, що такий тип установки, який зображений на фото, яке йому було пред`явлено, використовують для виявлення ракет, шахедів та балістичних ракет в повітряному просторі. З таким типом установки свідок працював, її характерність в тому, що розташовують її на підвищеній поверхні, (або це насип, або гора). Дана техніка не може бути без охорони, оскільки має істотне значення для оборо здатності нашої держави. Зазначає, що рухома частина установки встановлюється лише на автомобіль, вони не є стаціонарні. Згідно фотозображення свідок не може точно встановити місцевість та місцезнаходження населеного пункту, однак зазначив, що йому ставилися питання лише щодо характеристики установки, оскільки він знає всі зразки техніки, які наявні на території України і вказана установка входить в їх число;

Показами експерта ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні зазначила, що має середню філологічну освіту та має свідоцтво про дослідження російської мови. Під час експертизи були надані скріншоти переписок та записи аудіо файлів. Стенограми з аудіо записами звірялись російською та українською мовами. Експерт зазначила, що самостійно перекладала записи, оскільки має свідоцтво про дослідження російської мови, все їй було зрозуміло, тому перекладачів не залучала. Експертиза виконувалась згідно наказу про експертизу та методичних рекомендацій. Також додала, що експерти самостійно використовують різну методику та літературу, яка зазначена в рекомендаціях. Серед зазначеної літератури є російські автори та використовувались словники російської мови з електронних ресурсів для тлумачення слів в повному обсязі. Заборони для використання даної літератури немає. В експертизі було допущено помилку замість слова : «переступний», вірно вважати «доступний».

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих діянь підтверджується й іншими доказами:

- даними протоколу за результатами проведення НСРД № 2/426т від 02.02.2024 з оптичними дисками DVD-R від 01.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_7 неодноразово, у ході розмов з цивільною дружиною заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України;

- даними протоколу за результатами проведення НСРД № 2/427т від 02.02.2024 з додатком (диск DVD-R № 2/2283т від 01.02.2024), за яким у період з 07.12.2023 по 02.02.2024, проводилась негласна слідча (розшукова) дія - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем, відповідно до якого ОСОБА_7 в ході розмов з ОСОБА_9 заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, виправдовував та визнавав правомірним збройну агресію рф проти України ;

- даними протоколу за результатами проведення НСРД № 2/429т від 02.02.2024 з додатком (диск DVD-R № 2/2281т від 01.02.2024) за яким у період з 07.12.2023 по 01.02.2024, проводилась негласна слідча (розшукова) дія - зняття інформації з електронних інформаційних систем - Інтернет - месенджера «Тelegram», відповідно до якого встановлено переписку за номером мобільного телефону НОМЕР_5 під псевдонімом (іменем) « ОСОБА_24 » та абонентом « ОСОБА_13 »;

- даними протоколу за результатами проведення НСРД № 2/143т від 02.02.2024 з додатком (диск DVD-R № 2/2503т від 10.04.2024) за яким у період з 15.02.2024 по 10.04.2024, проводилась негласна слідча (розшукова) дія - зняття інформації з електронних інформаційних систем - Інтернет - месенджера «Viber», відповідно до якого встановлено переписку за номером мобільного телефону НОМЕР_5 (належить ОСОБА_7 ) та абонентом з номером мобільного телефону НОМЕР_12 ;

- даними висновку експерта Українського науково - дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертизи СБУ №18/2 від 27.03.2024, відповідно до якого семантико-текстуальним аналізом висловлювань ОСОБА_7 в (писемномовленнєвій) комунікації ОСОБА_7 з абонентом месенджеру «Telegram» під іменем « ОСОБА_13 », яка зафіксована у протоколі №2/429т від 02.02.2024 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій-зняття інформації з електронних інформаційних систем, встановлено: 1)наявність: виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України; заперечення збройної агресії РФ проти України; 2) відсутність: глорифікації осіб, що здійснюють збройну агресію РФ проти України. Семантико-текстуальним аналізом висловлювань ОСОБА_7 в комунікації з його цивільною дружиною, які зафіксовані у протоколі №2/426т від 02.02.2024 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіоконтроль особи ОСОБА_7 , встановлено: 1)наявність: заперечення збройної агресії РФ проти України; 2)відсутність: виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України; глорифікації осіб, що здійснюють збройну агресію РФ проти України. У результаті семантико-текстуального аналізу наданих на дослідження текстових матеріалів - згідно фабули справи розмови, яка відбулася між абонентом ОСОБА_7 та абонентом на ім`я ОСОБА_13 , що зафіксовані у протоколі №2/427т від 02.02.2024 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем стосовно ОСОБА_7 , встановлено: 1)наявність: виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України; заперечення збройної агресії РФ проти України;2)відсутність: глорифікації осіб, що здійснюють збройну агресію РФ проти України. У результаті семантико-текстуального аналізу наданих на дослідження текстових матеріалів - згідно фабули справи розмови, яка відбулася між абонентом ОСОБА_7 та абонентом на ім`я ОСОБА_13 , що зафіксовані у протоколі №2/427т від 02.02.2024 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем стосовно ОСОБА_7 , встановлено: наявність виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України; заперечення збройної агресії РФ проти України; відсутність: глорифікації осіб, що здійснюють збройну агресію РФ проти України. У результаті семантико-текстуального аналізу наданих на дослідження текстових матеріалів - згідно фабули справи розмови, яка відбулася між абонентом ОСОБА_7 та абонентом на ім`я ОСОБА_13 , що зафіксовані у протоколі №2/427т від 02.02.2024 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем стосовно ОСОБА_7 , встановлено: наявність заперечення збройної агресії РФ проти України; відсутність: виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України; глорифікації осіб, що здійснюють збройну агресію РФ проти України;

- даними протоколу огляду від 06.05.2024 відповідно до якого було оглянуто мобільні термінали та об`єктом був мобільний термінал марки «SAMSUNG GALAXY M51», з встановленими сім -картками з абонентськими номерами телефону НОМЕР_6 , НОМЕР_11 . Під час огляду мобільного терміналу стало відому, що власник телефону є користувачем спеціальної мережі «Facebook» та Інтернет -месенджерів «Viber», «WhatsApp», «Telegram», «Messenger». При запуску мобільного додатку «Viber» виявлено наявні у ньому чати з перепискою ОСОБА_7 з користувачем Інтернет -месенджеру «Viber» « ОСОБА_29 » ( НОМЕР_13 ). Виявлено переписку ОСОБА_7 з користувачем Інтернет - месенджеру «Viber» « ОСОБА_11 »( НОМЕР_7 ); виявлено фото з зображенням, (використовуючи месенджер «Telegram», що зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_5 , у переписці з абонентом « ОСОБА_9 » (ID), військової техніки ЗСУ, та у повідомлення від 15 вересня 2022 року об 10:20:05 зазначив наступне: «Мы ушли вдоль пляжа в сторону Санжейки»;

- даними висновку експерта Українського науково - дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертизи СБУ №18/13 від 17.06.2024, відповідно до якого семантико-текстуальним аналізом висловлювань ОСОБА_7 в (писемномовленнєвій) комунікації з особою під іменем « ОСОБА_11 », що зафіксовано у протоколі огляду від 06.05.2024 встановлено: наявність: виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії РФ проти України; заперечення збройної агресії РФ проти України. Відсутність: виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України; глорифікації осіб, що здійснювали збройну агресію РФ проти України.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих діянняї.

Невизнання винуватості ОСОБА_18 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та пом`якшити призначене йому покарання.

Посилання захисника що семантико-текстуальні експертизи проведені експертом, який не володіє спеціальними знаннями в галузі російської філології та не має глибоких лінгвістичних знань російської мови, а тому вважає даний доказ недопустимим, є безпідставним.

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що в даному кримінальному провадженні було проведено дві семантико-текстуальні експертизи, відповідно до яких встановлено: наявність: виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії РФ проти України; заперечення збройної агресії РФ проти України. Відсутність: виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України; глорифікації осіб, що здійснювали збройну агресію РФ проти України.

В суді першої інстанції була допитана експерт ОСОБА_20 , яка зазначила, що має середню філологічну освіту та має свідоцтво про дослідження російської мови. Під час експертизи були надані скріншоти переписок та записи аудіо файлів. Стенограми з аудіозаписами звірялись російською та українською мовами. Експерт зазначила, що самостійно перекладала записи, оскільки має свідоцтво про дослідження російської мови, все їй було зрозуміло, тому перекладачів не залучала. Експертиза виконувалась згідно наказу про експертизу та методичних рекомендацій.

Судом першої інстанції вірно враховано, що положеннями КПК України дійсно передбачено, що перекладач і експерт є різними учасниками кримінального провадження, кожен з яких має свої окремі процесуальні завдання та функції.

Відповідно до положень п.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 № 1950/5), експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань.

Експертом не ставилося питання про необхідність попереднього залучення суб`єктом призначення експертизи перекладача для попереднього перекладу на державну мову наданих на експертизу документів, тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що експертиза не могла бути проведена експертом самостійно, є безпідставними.

За таких обставин, зміст скріншотів переписок та записи аудіофайлів, які були надані експерту ОСОБА_30 , зміст яких є цілком зрозумілий, а також характер інформації, лексичне значення слів та словосполучень, вказують про достатність для проведення даних експертиз на підставі яких був зроблений обгрунований висновок.

Щодо тверджень захисника в апеляційній скарзі стосовно незаконності проведених НСРД та їх недопустимості, слід зазначити наступне.

Сорона захисту стверджує, що негласні слідчі розшукові дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме: мережі Фейсбук, Інтернет -месенджерів Вайбер, телеграм, мєсєнджер були проведені поза межами строку, визначеного ухвалами Черкаського апеляційного суду від 07.12.2023 та від 15.02.2024, якими було надано дозвіл на проведення негласних слідчий (розшукових) дій стосовно ОСОБА_18 на строк з 07.12.2023 по 01.02.2024 по 01.02.2024 та з 15.02.2024 по 10.04.2024.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що в даному кримінальному провадженні проводилася негласна слідча (розшукова) дія - зняття інформації з електронних інформаційних систем, а не зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, яке проводиться в режимі реального часу. Позиція захисту в цьому питанні спростовується тим, що після постановлення ухвал, орган досудового розслідування використовуючи власні методи та засоби, отримав доступ до всієї інформації мережі «Facebook», Інтернет - месенджерів «Viber», «WhatsApp», «Теlegram», «Меssenger» користувача ОСОБА_7 .

Згідно Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, а саме пунку:

1.11.5. Зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж полягає в негласному проведенні із застосуванням відповідних технічних засобів спостереження, відбору та фіксації змісту інформації, яка передається особою, а також одержанні, перетворенні і фіксації різних видів сигналів, що передаються каналами зв`язку (знаки, сигнали, письмовий текст, зображення, звуки, повідомлення будь-якого виду).

1.11.6. Зняття інформації з електронних інформаційних систем без відома її власника, володільця або утримувача (ст. 264 КПК України) полягає в одержані інформації, у тому числі із застосуванням технічного обладнання, яка міститься в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютер), автоматичних системах, комп`ютерній мережі.

Тобто, зняття інформації з електронних інформаційних систем без відома її власника, володільця або утримувача полягає в одержані інформації, у т.ч. із застосуванням технічного обладнання, яка міститься в електронно- обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматичних системах, комп`ютерній мережі. Тобто в контексті негласних слідчих (розшукових) дій відбувається отримання інформації як в реальному часі, так і тієї, що була сформована раніше і зберігається у комп`ютері, автоматичній системі чи комп`ютерній мережі.

Стосовно доводів сторони захисту в апеляційній скарзі з приводу безпідставного засудження його підзахисного ОСОБА_18 за ч.2 ст.114-2 КК України, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно ч.2 ст.114-2 КК України передбачена відповідальність за поширення інформації про розташування Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, вчинене в умовах воєнного стану.

Як убачається із обвинувального акту, ОСОБА_7 пересилав абоненту «Іван» фотографії із зображенням військовї техніки ЗСУ в особливий період із прив`язкою до рослинності у визначеному населеному пункті, що давало достатньо можливостей для встановлення його місцезнаходження на місцевості.

Об`єктивна сторона полягає в несанкціонованому поширенню інформації про направлення, переміщення або розташування Збройних Сил України (ЗСУ), інших військових формунь, військової техніки чи озброєння, якщо така інформація може бути ідентифікована на місцевості. Це діяння вчиняється в умовах воєнного або надзвичайного стану. Інформація про направлення, переміщення, розташування, а також рух озброєння чи боєприпасів, які можуть бути ідентифіковані на місцевості.

Згідно правових висновків, а саме постанови КЦС ВС від 24 грудня 2021 року у справі № 757/9133/18-ц - під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

За таких обставин, є правомірним факт встановлення судом першої, що ОСОБА_7 усвідомлював, що пересилання абоненту «Іван» фотографії із зображенням військової техніки ЗСУ в особливий період можуть зашкодити обороноздатності України.

Вказане підтверджується інформацією з повідомлення від 15.09.2022, у якому ОСОБА_7 конкретизував місце перебування, чим надав можливість ідентифікувати розташування підрозділів ЗСУ у період 14-15 вересня 2022 року в Одеській області.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності достатніх та допустимих доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.114-2 КК України, оскільки матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, які спростовують такі твердження апелянта.

Докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності та достатності і у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд використав всі можливі засоби та способи для встановлення істини по справі, допитавши обвинуваченого, свідків, експерта, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах кримінального провадження та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза будь-яким розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих діяннях.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд дотримався Загальної частини та в межах Особливої частини кримінального закону, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, вчинив злочини, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, офіційно працює, має на утриманні неповнолітнього сина, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, оскільки ОСОБА_7 змінив позицію щодо війни в Україні та засуджує незаконне вторгнення РФ в Україну, добровільно перераховані на потреби ЗСУ кошти в розмірі 100 000 гривень, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і як наслідок призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

При призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги інтереси потерпілих, які зазнали шкоди.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України практично в мінімальному розмірі визначив до відбуття 5 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Всі ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, які на його думку є підставою для застосування положень ст.75 КК України були враховані районним судом під час визначення виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.

Колегія суддів також враховує, що злочини, які вчинив ОСОБА_7 відносяться до злочинів проти основ національної безпеки України та проти миру та безпеки, людства, міжнародного правопорядку, що набуває особливо-суспільного характеру в період воєнного стану в Україні у зв`язку з Російською агресією, а тому підстав для застосування вимог ст.75 КК України не вбачає. При цьому покрання призначене ОСОБА_7 в межах санкцій ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України без конфіскації майна із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України практично в мінімальному розмірі.

Призначене місцевим судом покарання відповідає засадам співмірності та індивідуалізації, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також забезпечить захист держави від подібних посягань.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, при перевірці матеріалів кримінального провадження порушень вимог матеріального та процесуального права колегією суддів не встановлено, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 липня 2025 щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя -

Судді -