Номер провадження 1-кс/754/13/26
Справа № 754/3/26
У Х В А Л А

Іменем України

06 січня 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000005 від 03.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ

05 січня 2026 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000005 від 03.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, асаме: грошові купюри у валюті Українська гривня номіналом 1000 гривень з номером ГР 2214297 та 500 гривень з номером ЄТ 6732874, які поміщені до поліетиленового пакету з написом «Національна поліція України» WAR0037355.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на те, що 02.01.2026 року приблизно о 20 год. 15 хв. працівниками патрульної поліції зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав неправомірну вигоду в сумі 1500 грн. працівникам патрульної поліції за невчинення службовою особою, в інтересах того хто надає таку вигоду, дії з використанням наданого службового становища. (ЄО 373).

Так, 02.01.2026 проведено огляд місця події за адресою: м. Київ, проспект Броварський, станція метро «Лісова», в ході проведення якого було виявлено та вилучено дві грошові купюри у валюті Українська Гривня номіналом 1000 гривень з номером ГР 2214297 та 500 гривень з номером ЄТ6732874, які були поміщені до поліетиленового пакету з написом «Національна поліція України» WAR0037355.

05.01.2026 постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 вищевказані речі було визнано речовим доказом у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000005 від 03.01.2026 року, та визначено місце зберігання відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.

В судове засідання прокурор не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладених у ньому обставин.

З огляду на положення ч.1 ст. 172 КПК України, відповідно до якого клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, а неприбуття в судове засідання з розгляду клопотання про арешт майна осіб, повідомлених належним чином, не перешкоджає його розгляду, також, зважаючи на розумність строків, як основну засаду кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд клопотання про арешт майна за відсутності зазначених осіб.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню за таких обставин.

Встановлено, що слідчим відділом Деснянського УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України, в ході якого встановлено, що 02.01.2026 року о 20 год. 15 хв. було зупинено автомобіль марки «ГАЗ» моделі «330202» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та нескладання адміністративних матеріалів щодо нього, надав поліцейським неправомірну вигоду у сумі 1500 гривень.

Вказані речі було вилучено та постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У даній справі прокурор дотримався наведених приписів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, псування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання прокурор, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене в ході огляду майно є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000005 від 03.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на:грошові купюри у валюті Українська гривня номіналом 1000 гривень з номером ГР 2214297 та 500 гривень з номером ЄТ 6732874, які поміщені до поліетиленового пакету з написом «Національна поліція України» WAR0037355.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1