Справа № 539/221/26
Провадження № 1-кп/539/168/2026
УХВАЛА

27.01.2026

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Також прокурор звернувся з письмовим клопотанням, в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, при постановленні ухвали про застосуванні такого запобіжного заходу визначити заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання послався на те, що обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначені ризики обгрунтовано не дають підстав застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні уточнив вимоги клопотання та просив при постановленні ухвали про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити раніше визначену заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченого просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що сторона обвинувачення посилається на ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Проте, одні з цих ризиків перебільшені, а інші взагалі відсутні. Переховуватись від суду обвинувачений не буде. В Україні введено воєнний стан, тому обвинувачений перетнути кордон України не зможе, паспорту, який дає право виїзду за кордон, він не отримував, по всій країні діє комендантська година, знаходяться блокпости. Обвинувачений в розшук не оголошувався, приводів до нього не застосовувалось, має постійне місце проживання, де проживає останні 11 років. Через це посилання прокурора на наявність ризику переховування від суду у зв`язку з усвідомленням можливої втрати свободи на тривалий строк є необгрунтованим. Зі свідками, які допитані органом досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність, обвинувачений стосовно їх показань не спілкується і спілкуватись не планує, впливу на них ніякого не має і не мав, що підтверджується відсутністю застосування до них заходів безпеки, передбачених нормами КПК України, і як наслідок, відсутністю заяв у поліції свідків про вплив на них обвинуваченим. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, де заявник є залегендованою особою, який в подальшому буде допитаний судом як свідок. Вчиняти інше кримінальне правопорушення обвинувачений наміру не має, і протилежному немає жодних доказів. Твердження прокурора, що ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність є необгрунтованими і тільки припущенням сторони обвинувачення. Перешкоджати кримінальному провадженню наміру не має, так як повністю визнав вину в оголошеній йому підозрі за обставин встановлених слідством. Свої процесуальні обов`язки ОСОБА_4 виконував і буде виконувати належним чином. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але запобіжних заходів в тих кримінальних провадженнях він не порушував, і протилежному доказів немає. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме: матір, трьох рідних братів, співмешканку, яка має вади зору і фактично перебуває на утриманні підозрюваного, постійне місце проживання, до затримання працював за цивільно-правовими угодами. Даних щодо негативних характеристик чи порушення режиму обвинуваченим під час перебування останнього в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» немає. Обвинувачений перебуває на програмі наркозалежних, має ряд захворювань, потребує нагляду профільних лікарів, перебуває на відповідному обліку та отримує терапію. Сама по собі тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Розмір застави в максимальному розмірі, зазначений в клопотанні сторони обвинувачення, є непомірним для обвинуваченого, оскільки він працював за цивільно - правовими угодами, стабільного доходу не мав. Мати обвинуваченого пенсійного віку, не працює, батько розлучився з матір`ю обвинуваченого, коли останньому було п`ять років, з того часу стосунків не підтримував, зі слів матері обвинуваченого помер. Через це обвинувачений і його близькі родичі не можуть внести таку заставу. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби за адресою: АДРЕСА_1 . Якщо суд задовольнить клопотання сторони обвинувачення, просив обрати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід - заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде посильний для внесення родичами обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав зазначене його захисником, зазначив, що його стан здоров`я є незадовільним.

Заслухавши клопотання, думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Кримінальне провадження підсудне Лубенському міськрайонному суду Полтавської області, підстав для його закриття або зупинення немає. Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Підстави для розгляду кримінального провадження в закритому судовому засіданні, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні. За таких обставин суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.

Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначає наступне.

Судом встановлено що ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.12.2025, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.12.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.01.2026, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею була встановлена обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України. Судом також взято до уваги вагомість доказів, перелік яких наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Сукупність таких доказів переконує суд у обґрунтованості підозри. Вирішуючи питання наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд виходить з наступного.

Ухвалами слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2025 та 24.12.2025 при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді триманні під вартою було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що на час розгляду цього клопотання встановлені раніше судом ризики: переховуватися від суду (з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми та від шести до десяти років з конфіскацією майна; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (неодружений, не має неповнолітніх дітей, інших осіб, які перебувають на його утриманні, офіційно непрацевлашований)); незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані в ході судового розгляду; вчинення іншого кримінального правопорушення ( ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох умисних тяжких кримінальних правопорушень у період іспитового строку встановленого вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 12.12.2024) не зменшилися і наразі продовжують існувати.

Разом з тим, суд вважає недоведеним на час розгляду цього клопотання існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку суду, вказаний ризик не може доводитися лише припущеннями, без наведення фактів стосовно поведінки обвинуваченого, яка дає підстави для тверджень про існування цього ризику.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має матір, братів, співмешканку, постійне місце проживання, працював за цивільно-правовими угодами не свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та не є підставою для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, оскільки не означає відсутності вищевказаних ризиків щодо поведінки обвинуваченого.

Заперечуючи проти клопотання прокурора, захисник послався на те, що переховуватись від суду обвинувачений не буде. Оскільки в Україні введено воєнний стан, тому обвинувачений перетнути кордон України не зможе, паспорту, який дає право виїзду за кордон, він не отримував. Обвинувачений в розшук не оголошувався, приводів до нього не застосовувалось. Зі свідками, які допитані органом досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність, обвинувачений стосовно їх показань не спілкується і спілкуватись не планує, впливу на них ніякого не має і не мав. Вчиняти інше кримінальне правопорушення обвинувачений наміру не має, і протилежному немає жодних доказів.

Суд зазначає, що такі доводи захисника не спростовують існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час. Заперечуючи проти клопотання прокурора, сторона захисту також послалась на те, що обвинувачений перебуває на програмі наркозалежних, має ряд захворювань, потребує нагляду профільних лікарів, перебуває на відповідному обліку та отримує терапію. Доказів тому, що стан здоров`я ОСОБА_4 на даний час є таким, який унеможливлює його перебування під вартою, як і тому, що обвинуваченому, який утримується в слідчому ізоляторі, не надається належне лікування, стороною захисту суду не надано.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також вважає за необхідне залишити раніше визначену разом з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., не вбачаючи на даний час підстав для її скасування чи зміни розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 183, 194, 291, 314-316, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, на 02 лютого 2026 року на 15:00 год. Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні одноособово суддею ОСОБА_1 за участю прокурора, обвинуваченого, захисника.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме з 27.01.2026 по 27.03.2026 включно. Залишити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена у національній грошовій одиниці як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та/або суд. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора, суду; - повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; - утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні. Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави. У разі невиконання вищеперелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення. Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим з моменту вручення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, а також направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23». Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.01.2026 о 12 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1