490/7609/25 21.10.2025
н/п 1-кп/490/1570/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/7609/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000891 від 16.07.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, є громадянином України, має середню освіту, пенсіонер, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних обставин.

Так, 16.07.2025 року приблизно о 09:20 годині, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», державний реєстраційний номер (далі д.р.н.) НОМЕР_1 , який перебував у працездатному стані, рухався у світлий час доби, в умовах ясної та сонячної погоди, без опадів, по сухій та чистій проїзній частині вул.Марка Кропивницького в м.Миколаєві, з боку вул.Соборної в напрямку вул.Шнеєрсона.

Під час руху в обраному напрямку, при наближенні до нерегульованого світлофором пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 (Пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 (Зебра) ПДР України, розташованого на проїзній частині вул.Марка Кропивницького в м.Миколаєві, відразу за перетином з вул.Маріупольською, водій ОСОБА_3 , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відведення, грубо порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 18.1, 12.3 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, керуючи вищевказаним автомобілем, при наближенні до зазначеного нерегульованого пішохідного переходу проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не вчасно відреагував на її зміни, та перешкоду у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_5 , яку він об`єктивно спроможний був виявити та на яку повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, щоб дати дорогу вказаному пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, всупереч цього, водій ОСОБА_3 продовжив рух у обраному напрямку, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину вул.Марка Кропивницького у межах дії дорожніх знаків 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» ПДР України і дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра» ПДР України, та рухався зліва-направо відносно напрямку руху ОСОБА_3 ..

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді скалкового перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 18.1, 12.3 ПДР, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з обвинуваченим. При цьому, законний представник потерпілого зазначила, що вони дійсно примирились із обвинуваченим та ніяких претензій матеріального та морального характеру до нього не мають.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлене клопотання законного представника потерпілого підтримав та просив задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, яка проти задоволення клопотання законного представника потерпілого не заперечувала, оглянувши матеріали судової справи та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором, вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним та, виходячи зі змісту ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 58, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, за даними КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, лікування та обстеження не проходив, за місцем проживання характеризується посередньо, законний представник потерпілого ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не заявляє, в підготовчому судовому засіданні підтвердила факт примирення з обвинуваченим та не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із примиренням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням та закриття відносно останнього кримінального провадження є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 31.07.2025 року №СЕ-19/115-25/12234-ІТ, від 14.08.2025 року №СЕ-19/115-25/12231-ІТ, від 26.08.2025 року №3807-34-25) на загальну суму 10523 (десять тисяч п`ятсот двадцять три) грн 84 к..

Питання про речовий доказ суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284286, 288, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з обвинуваченим задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000891 від 16.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 31.07.2025 року №СЕ-19/115-25/12234-ІТ, від 14.08.2025 року №СЕ-19/115-25/12231-ІТ, від 26.08.2025 року №3807-34-25) на загальну суму 10523 (десять тисяч п`ятсот двадцять три) грн 84 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.07.2025 року на автомобіль марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Речовий доказ:

автомобіль марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1