Справа № 730/324/22
1-кп/729/60/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі колегії суддів:

головуючої судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бобровиця кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000112 від 14.04.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плиски Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 13 квітня 2022 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи особисті неприязні відносини із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , мешканцями АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_11 на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, за допомогою мисливської гладкоствольної рушниці, яку зберігав за місцем проживання без передбаченого законом дозволу, умисно здійснив один постріл в область грудної клітки ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного проникаючого дробового сліпого поєднаного поранення грудей та живота, яке виражалось ушкодженням діафрагми, лівої легені, серця, шлунку, селезінки та крововиливом у грудну і черевну порожнини, внаслідок якого ОСОБА_11 помер на місці події.

Після цього ОСОБА_5 , почувши, що неподалік його господарства на АДРЕСА_1 перебуває ОСОБА_12 , з метою протиправного заподіяння смерті останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої та бажаючи їх настання, тримаючи в руках рушницю, підійшовши на відстань, достатню для здійснення пострілу, до ОСОБА_12 , яка перебувала поблизу домоволодіння № 51 по вул. Колгоспна с. Плиски Ніжинського району, 13 квітня 2022 року близько 19 год. 15 хв. умисно здійснив один постріл в область шиї останньої, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного дробового наскрізного її поранення, яке виражалося ушкодженням лівого судинно-нервового пучка, багатоуламковими переломами хребців шийного та верхньогрудного відділів хребта з ушкодженням хребетних артерій та спинного мозку, внаслідок якого ОСОБА_12 померла на місці події.

Допитаний судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні та надав показання про те, що з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він мешкав по сусідству. З початку вони перебували у нормальних відносинах, але після того як останні почали вживати спиртні напої, їх відносини погіршилися. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вони нападали на нього, погрожували фізичною розправою, били його, матір та собаку палицею, щоб остання не заважала їм. Окрім того, між ними часто виникали конфлікти з приводу межі між господарствами та худоби, ініціаторами яких були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зранку 13.04.2022 року обвинувачений посварився з ОСОБА_11 під час косіння трави, в ході якого останній висловлювався на його адресу нецензурними словами та погрожував його вбити. Враховуючи те, що вони були кожний на своїй земельній ділянці, в руках у останнього нічого не було, до поліції він не звертався, але попередив матір, що ОСОБА_11 прийде їх вбивати.

13.04.2022 року близько 19:00 год. він повертався додому з собакою та побачив біля свого двору ОСОБА_12 , яка перебуваючи в нетверезому стані, стояла біля його паркану і через паркан дивилася у його двір. Враховуючи те, що вона раніше викликала поліцію з приводу того, що він побив матір, вони не спілкувалися і тому він її прогнав. Їхнє спілкування бачив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Прогнавши ОСОБА_12 , він зайшов у свій двір, зачинив хвіртку та пішов до будинку, де почав готувати їжу, а мати залишилася у дворі. Зайшовши до будинку, він зачинив з середини двері до веранди та двері з веранди до будинку та попередив матір, що їх прийдуть вбивати. Згодом почув гавкіт собак та через вікно у кімнаті будинку побачив, що ОСОБА_11 тримав у руках палицю, якою бив матір перед хвірткою у дворі. Вона намагалася встати та вийти з двору через хвіртку на вулицю. Після цього, він вибіг до веранди та побачив, як ОСОБА_11 вибиває вікна у веранді та бив у двері палицею, був агресивний, кричав. У деяких вікнах веранди скло було вибите, а ОСОБА_11 ногами вибивав двері та кричав, що всіх повбиває. Відкривши двері, щоб з`ясувати ситуацію, він побачив під дверима пораненого собаку, а на ґанку ОСОБА_11 . Відразу ж відштовхнув ОСОБА_11 руками і сказав не чіпати собаку та переступивши однією ногою через поріг на ґанок, нахилився до собаки, щоб затягти його у веранду. В цей час, ОСОБА_11 вдарив його палицею по голові, від чого у очах були «спалахи». Швидко зачинив двері зсередини веранди знову на замок. В цей час ОСОБА_11 продовжував вибивати двері і кричати, що вб`є його. Сприймаючи його погрози вбивством реальними, будучи в стані сильного емоційного збудження, боячись, що ОСОБА_11 його вб`є, згадав, що у нього є рушниця, тому для самозахисту взяв її та два набої. Повернувся до ОСОБА_11 , який вже вибив двері і був однією ногою у веранді, він підійшов до ОСОБА_11 та нецілячись вистрілив у нього. ОСОБА_11 впав назад на ганок і скотився на землю під ганком, палиця лежала неподалік. Поклав рушницю біля собаки, а собаку взяв і відніс до будки. Потім почав відтягувати тіло ОСОБА_11 в сторону хвіртки, але почув крики матері з вулиці, а тому облишив труп. Вийшовши з двору, через хвіртку побачив, що матір сидить біля дороги і кличе на допомогу, а над нею нахилася ОСОБА_12 . Враховуючи те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 постійно били матір, знущалися над нею, він повернувся, взяв рушницю, спорядив її набоєм, вийшов на вулицю та здійснив постріл в сторону ОСОБА_12 , він не цілився у неї та не хотів її вбивати, можливо хотів тільки налякати. Потім, пішов до свого двору та витягнув труп ОСОБА_11 з двору на вулицю. Далі залишив місце свого проживання.

Вважає, що ОСОБА_11 неправомірно проник на територію подвір`я домоволодіння і вибивав двері у веранді будинку. При цьому, конфліктів з ним чи з ОСОБА_12 того дня не мав. Зранку ОСОБА_11 вилаявся на нього щодо косіння трави козам, але він ОСОБА_11 нічого не відповідав і словесної сварки між ними не було. ОСОБА_12 він не чіпав. Словами прогнав її від двору, не бив її.

До стрілянини 13.04.2022 року, він не пив спиртних напоїв. Вживав алкоголь напередодні 12.04.2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 , вважає, що винуватцями конфлікту є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а він захищав себе та матір від неправомірних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у нього не було іншого виходу. Важає, що органами досудового розслідування його дії не вірно кваліфіковані та просить їх прекваліфікувати на ст. 116 або ст. 118 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначила, що є матір`ю ОСОБА_11 , який проживав разом із ОСОБА_12 в с. Плиски, Ніжинського району Чернігівської області, де вони придбали будинок по вул. Колгоспній і проживали спільно близько півтора роки до їх вбивства. Син ОСОБА_11 говорив їй, що з сусідами відбуваються часто конфлікти через те, що кози та інші свійські тварини і птиця сусідів заходять на їх грядку та псують врожай. Про вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їй повідомила ОСОБА_8 14.04.2022 року вранці.

Просила призначити ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_12 , яка проживала разом із ОСОБА_11 в с. Плиски Ніжинського району Чернігівської області. Діти неодноразово скаржилися, що у них погані сусіди, з якими мають неприязні відносини. Близько 24 години 13.04.2022 з правоохоронних органів по телефону повідомили про їх вбивство, а наступного дня вона повідомила про це ОСОБА_9 . Просила призначити обвинуваченому сувору міру покарання у виді довічного позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надала показання, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 та пояснила, що 13.04.2022 року син зранку попросив у неї 200 грн., але вона двічі відмовила йому, оскільки вважала, що він їх витрать на горілку. Потім він пішов з дому. Згодом повернувся на підпитку і зайшов у будинок з їх собакою і повідомив, що зараз їх прийдуть вбивати. Після чого, він сів поїсти, а вона пішла в сарай до кози. Через певний час почула, що хтось гучно б`є по хвіртці, а на подвір`ї почав гавкати собака. Вона злякалася і спочатку з сараю не виходила. Вона побачила, що ОСОБА_11 спочатку бив у хвіртку, а потім відбив її та зайшов у двір, собака його не пропускала, тому він вдарив її палицею. Після цього вона вийшла з сараю у двір і побачила, що ОСОБА_11 б`є палицею по дверях у веранді будинку. Коли вона дійшла до колодязя у дворі, ОСОБА_11 побачив її, підійшов і вдарив її палицею в груди, вона впала на відра та пеньок, вдарилася хребтом. Загалом він бив її три рази. Потім знову пішов і бив двері у веранді будинку, які в подальшому вибив і щось кричав сину, який був закритий у будинку. Коли вона трішки відійшла, і це побачив ОСОБА_11 , він знову підійшов до неї та почав штирхати у неї палицею. Поки вона дійшла до хвіртки, загалом він так її бив тричі. Коли ж дійшла до хвіртки, та вийшла з двору, щоб зателефонувати сусідам , там стояла ОСОБА_12 , яка накинулася на неї, штовхнула її, а коли вона встала, то ОСОБА_12 повідомила їй, що ОСОБА_5 її вдарив. На це вона їй відповіла, що нехай з ним і розбирається, а вона тут ні при чому. Потім дістала з кишені мобільний телефон і хотіла зателефонувати, але ОСОБА_12 забрала телефон і кинула на дорогу на асфальт і ногою била по ньому, наступаючи зверху. ОСОБА_12 її кілька разів штовхала на асфальтовану дорогу, від чого вона падала і підводилася, намагалася лізти. Через деякий час, на вулицю вийшов сусід ОСОБА_16 , якого вона попросила про допомогу, бо увесь час ОСОБА_12 сиділа біля неї та штовхала її. Коли підійшов ОСОБА_17 та почав її підіймати, ОСОБА_12 вцепилася в його одяг і не давала йти, а він її відштовхував. Після того, як ОСОБА_17 допоміг їй підвестись та пройшовши певну відстань, побачила що ОСОБА_5 вийшов з хвіртки та вистрілив у ОСОБА_12 , яка була повернута до неї та нічого не говорила в бік ОСОБА_5 . Після чого, останній пішов до дому, а потім пішов через дорогу з дому, а її ОСОБА_17 забрав до свого будинку, де вона залишилась ночувати. Після даної події вона певний час не могла встати, так як отримала ушкодження здоров`я від дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Раніше ОСОБА_12 її кілька разів також била, нецензурно лаяла через суперечки щодо питань господарювання по межі домогосподарств. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 часто перебували в стані алкогольного сп`яніння. Ініциаторами конфліктів були ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які на її адресу висловлювали погрози, вона їх дуже боялася. Після даної події у собаки була рана грудей, яку спричинив палицею ОСОБА_11 . Крім того, він пошкодив вхідні двері у веранді, вибив вікна. Після події палиця була розламана на дві частини, які лежали біля веранди. Чому працівники поліції їх не вилучили не знає. Окрім того свідок вказала, що перебуваючи вже за двором, вона чула постріл у дворі, в подальшому бачила кров на крильці біля дверей на порозі справа.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні надав показання, що 13.04.2022 року перебуваючи на території свого подвір`я по АДРЕСА_1 почув постріли та вийшов подивитися, що трапилось. Вийшовши з свого двору, побачив на узбіччі біля дороги приблизно на межі дворів Поповичів і їх сусідів, ОСОБА_15 , яка сиділа на землі, а над нею стояла ОСОБА_12 . ОСОБА_15 побачивши його, почала кликати на допомогу, бо її вбивають. Він підійшов до ОСОБА_15 і ОСОБА_12 , та на той момент ОСОБА_12 присіла біля ОСОБА_15 і гладила її по голові та говорила, що бабуся хороша. Він не бачив, щоб ОСОБА_12 била чи іншим чином застосовувала силу до ОСОБА_15 . Він підняв телефон із калюжі, допоміг ОСОБА_15 підвестися і почав вести її до свого двору, а ОСОБА_12 сказав іти до дому. Однак ОСОБА_12 стала говорити, що ОСОБА_15 нікуди не піде, почала чинити їй перепони, її поведінку він би назвав неадекватною, і між ним та ОСОБА_12 відбувалася штовханина, у ході якої вони відійшли метрів на 20 у напрямку від двору Поповичів. Потім він побачив, що зі свого двору вийшов ОСОБА_5 . У цей момент почув звук пострілу позаду себе і побачив, що ОСОБА_12 впала та з неї почала текти кров. Відразу обернувся назад і побачив на відстані біля 1 чи 2 метрів ОСОБА_5 з рушницею у руках. На його запитання, що ОСОБА_5 накоїв, останній щось незрозуміло відповів та з рушницею пішов до свого будинку. Потім він відвів ОСОБА_15 до свого будинку, згодом прибули медики і поліцейські. До цієї події також були конфлікти між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_18 надав показання, що 13.04.2022 року ввечері йому зателефонував ОСОБА_17 та повідомив, що ОСОБА_5 застрелив сусідку ОСОБА_12 , після чого він викликав поліцію. На наступний день він ремонтував у будинку Поповичів двері та вікна. Замок і ручка у дверях були вибиті, саморізи, що кріпили навіси дверей до дверної рами надірвані, було зрозуміло, що для цього прикладалася ззовні дверей, з вулиці. Скло у двох шибках розбите і його уламки були всередині веранди. Також у рамі вікна перемичка зламана всередину веранди. Була пляма крові на порозі і перед порогом калюжа крові. Уламки палиці були на порозі. ОСОБА_15 говорила, що цією палицею ОСОБА_11 бив її і бив по хвіртці, дверях і вікнах. Також, він відвозив ОСОБА_15 у лікарню, де вона там певний час залишалася на лікуванні. ОСОБА_5 йому раніше розповідав, що мав конфлікти з покійними, вони йому погрожували. Знає, що кілька разів і поліція приїздила щодо конфліктів. ОСОБА_11 за комплекцією був значно більший за ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_19 надав показання, що 13.04.2022 року до нього зайшов його товариш ОСОБА_5 , мав кров і рану на голові та був занепокоєний та повідомив йому, що він напевно вбив людей і якби він цього не зробив, то ОСОБА_11 вбив би його. Він не помітив, щоб ОСОБА_5 був в нетверезову стані та не бачив чи була у ОСОБА_5 з собою рушниця. Пробувши в нього приблизно 5 хвилин він пішов. Раніше ОСОБА_20 розповідав йому, що постійно конфліктує з тим сусідом, який йому погрожував, були сварки через худобу, а коли сусіди вживали спиртні напої то самі до нього чіплялися. Також ОСОБА_5 говорив, що вони алкогозалежні та наркомани. Також, про них погано говорили і інші люди в селі. Сам він з загиблими не мав ніяких відносин, адже живе на іншій вулиці через городи, і про них йому відомо зі слів ОСОБА_5 та інших односельців.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні надав показання, що 13.04.2022 року близько 14 години до нього в будинок прийшла ОСОБА_15 та розповіла йому, що в неї син вимагає гроші, застосовує до неї фізичну силу та попросила залишитися в нього, поки ОСОБА_5 піде кудись. Пішла від нього, десь через 2 години та повідомила його, якщо син буде її бити, вона буде кричати. Після чого, перебуваючи у саду, через 30 хвилин він почув крики ОСОБА_15 , залишив свій будинок та пішов до двору Поповичів. Через паркан побачив, що ОСОБА_15 стоїть на ґанку вся в крейді, а син її б`є. Він накричав на нього, завів ОСОБА_15 до хати та пішов до свого будинку. Десь біля 19 год. 20 хв. набирав дрова та чув, що ОСОБА_5 йшов по вулиці і кричав. Коли виглянув, то побачив, що напроти хвіртки ОСОБА_5 когось б`є, підбіг туди і побачив, що то була сусідка ОСОБА_12 . Він знову на нього накричав, а ОСОБА_5 кричав, що всіх повбиває. Після чого, підняв ОСОБА_12 та повів її додому. Під час розмови з ОСОБА_12 почув, що у ОСОБА_5 на ганку різко вікрилися двері і він почав стріляти по ним, але не попав, бо чув тільки голоси, він їх не бачив. Коли прийшов до хати, відразу зателефонував у поліцію повідомити про постріли та йому повідомили, що немає кому їхати на виклик і звернення передадуть дільничному. Через деякий час зателефонувала дружина ОСОБА_18 та повідомила, що ОСОБА_5 вбив людей. Коли вийшов на вулицю побачив, що ОСОБА_12 лежить на дорозі, вбитого ОСОБА_11 не бачив, тому знову зателефонував до поліції.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілих, свідків, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- рапорт старшого інспектора-чергового відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського РВП від 14.04.2022 в якому зазначається про надходження 13.04.2022 о 22:23 год повідомлення зі служби «102», заявник ОСОБА_22 - голова Плисківської громади, про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , близько 21:30 год від мешканців надійшов дзвінок, що за вказаною адресою був конфлікт між мешканцями будинку і сусідом та було чутно постріли ніби-то з рушниці. Конфлікт відбувався приблизно з 20:00 год. Прибувши на місце було виявлено, що на дорозі біля господарства лежить жінка ОСОБА_23 , віком близько 50 років без ознак життя. Які поранення не знає, так як не підходила. Жінка не рухається. Де знаходиться співмешканець потерпілої ОСОБА_24 невідомо. На подвір`я не заходила. Чоловік може бути також поранений. Сусід, котрий стріляв - ОСОБА_25 , 1966 чи 1967 р.н., мешкає по АДРЕСА_1 . Відомо, що близько 1,5 год тому приходив за «махоркою» до мешканців будинку біля сільради та сказав, що застрелив двох «кацапів». Де зараз перебуває невідомо (т. 1 а.п. 136);

- протокол огляду місця події від 13.04.2022, згідно з яким по АДРЕСА_4 знаходиться труп жінки із ушкодженнями вздовж дороги на спині, а також труп чоловіка із ушкодженнями знаходиться біля входу в господарство АДРЕСА_1 ; двері до господарства відчинені; від трупа чоловіка до веранди будинку наявний слід волочіння із речовиною бурого кольору; перед входом до будинку наявний дерев`яний ганок із речовиною бурого кольору; з правої сторони від дверей вибита шибка у рамі вікна; в будинку зовнішній порядок не порушений; виявлені та вилучені 6 предметів, схожі на мисливські патрони. Інших пошкоджень у будинку зокрема вхідних дверей, наявності палиці чи інших предметів у даному протоколі не зафіксовано (т. 1 а.п. 138-154);

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 76 від 14.04.2022 та довідку про причину смерті, відповідно до яких ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - вогнепальне сліпе дробове поранення грудей з ушкодженням внутрішніх органів (т.1 а.п.187);

- висновок судово-медичної експертизи №68 від 11.07.2022, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_11 встановлено тілесне ушкодження у вигляді вогнестрільного проникаючого дробового сліпого поєднаного поранення грудей та живота, яке виражалось ушкодженням діафрагми, лівої легені, серця, шлунку, селезінки та крововиливом у грудну і черевну порожнини, які могли бути спричинені незадовго до настання смерті від контактної дії дробу при поодинокому пострілі з близької відстані з вогнепальної гладкоствольної зброї, дуловий зріз ствола якої був розташований спереду від постраждалого на рівні його грудної клітки, при цьому подовжня вісь ствола стосовно основної площини тіла, була спрямована спереду-дозаду та зверху-донизу; наявність вхідного отвору в проекції передньої поверхні грудної клітки неправильно-округлої форми з нерівними, фестончастими краями, розмірами близько 3*2,9 см з дефектом «мінус-тканина», наявність ознак дії додаткових факторів (слідів) пострілу (відкладання кіптяви довкола вхідного отвору і в стінках ранового каналу), наявність у лівій плевральній порожнині деформованого пиж-контейнера; вказане тілесне ушкодження має ознаки небезпечного для життя в момент заподіяння і кваліфікується як тілесне ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті, яка настала внаслідок отриманого, несумісного із життям вогнестрільного проникаючого дробового сліпого поєднаного поранення грудей та живота, яке виражалось ушкодженням діафрагми, лівої легені, серця, шлунку, селезінки та крововиливом у грудну і черевну порожнини; виявлений етиловий спирт в концентрації 3,3 г/л, що стосовно до живих осіб може відповідати ступеню тяжкої алкогольної інтоксикації (т. 1 а.п. 188-191);

- копію лікарського свідоцтва про смерть №77 від 14.04.2022 та довідки про причину смерті, згідно з якими ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - вогнепальне наскрізне дробове поранення шиї з ушкодженням судин (т. 1 а.п. 195);

- висновок судово-медичної експертизи №69 від 12.07.2022, згідно з яким у ОСОБА_12 встановлені тілесні ушкодження - в області голови у вигляді синця правої очної ділянки обличчя; в області шиї у вигляді вогнестрільного дробового наскрізного її поранення, яке виражалось ушкодженням лівого судинно-нервового пучка, багатоуламковими переломами хребців шийного та верхньогрудного відділів хребта з ушкодженням хребетних артерій та спинного мозку; дані тілесні ушкодження виникли неодночасно-ушкодження в ділянці обличчя (легке тілесне ушкодження, яке не перебуває у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті) може становити не менше 5-7 діб від моменту утворення до моменту настання смерті, ушкодження в ділянці шиї-могли виникнути незадовго (в межах кількох хвилин) до її настання і могло бути спричинене від компактної дії дробу при поодинокому пострілі з вогнепальної гладкоствольної зброї, дуловий зріз ствола якої був розташований спереду від постраждалої на рівні її лівої половини шиї та на близькій відстані від неї (в межах компактної дії дробу), при цьому поздовжня вісь ствола стосовно до основних площин тіла була спрямована спереду-дозаду, зверху-донизу і дещо зліва-направо; наявність вхідного отвору в проекції передньо-бокової поверхні лівої половини шиї і те, що цей отвір є вхідним, підтверджується його неправильно-округлою формою, нерівністю, фестончастим виглядом країв, розмірами близько 2,6*2,2 см з дефектом «мінус-тканина»; наявність вихідного отвору в області хребтової ділянки спини на рівні 1-2 грудних хребців і те, що цей отвір є вихідним підтверджується його неправильно-округлою формою, розмірами близько 0,5*0,3 см, відсутністю дефекту «мінус-тканина» та слідів (ознак) дії додаткових факторів пострілу; тілесне ушкодження в ділянці шиї має ознаки ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і кваліфікується, як тілесне ушкодження тяжкого ступеня тяжкості і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті, яка настала внаслідок отриманого, несумісного з життям, вогнестрільного дробового наскрізного поранення шиї, яке виражалося ушкодженням її лівого судинно-нервового пучка, а також багатоуламковими переломами хребців шийного та верхньогрудного відділів хребта з ушкодженням хребетних артерій та спинного мозку; виявлений етиловий спирт в концентрації 2,7 г/л, що стосовно до живих осіб на момент настання смерті може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 196-199);

- протокол огляду місця події від 14.04.2022, згідно з яким на території лісосмуги поблизу домоволодінь №№14, 16 по вул. Робітнича с. Плиски виявлено та вилучено чоловічі спортивні штани, предмети жіночого взуття (3 пари), предмет, зовні схожий на мисливську рушницю у розкладеному стані із наявними на дерев`яному прикладі нашарувань речовини бурого кольору (т.1 а.169-177);

- висновок судової експертизи №КСЕ-19/125-22/2247-БЛ від 09.07.2022, згідно з яким надана на дослідження рушниця є вогнепальною зброєю - одноствольною гладкоствольною рушницею 20 калібру, виготовленою саморобним способом (із використанням ствола та ствольної коробки одноствольної гладкоствольної рушниці 20-го калібру іноземного виробництва), під патрон 20 калібру, рушниця придатна до проведення пострілів (т.1 а.п.203-209);

- висновок судової експертизи №КСЕ-19/125-22/2247-БД від 02.06.2022, згідно з яким на гладкоствольній рушниці виявлена кров без домішок поту, яка належить людині, чітка групова належність не визначена, дані сліди могли утворитись при змішуванні крові від декількох осіб (т.1 а.п. 211-217);

- висновок судової експертизи №СЕ-19/125-22/2247-Д від 03.06.2022, згідно з яким на рушниці виявлений непридатний для ідентифікації слід пальця руки (т. 1 а.п. 219-224);

- висновок судової експертизи №СЕ-19/125-22/2248-БЛ від 02.07.2022, відповідно до якого надані на дослідженян об`єкти, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 , мають конструктивні ознаки боєприпасів і є патронами до гладкоствольних мисливських рушниць 20 калібру, п`ять з яких споряджені кулями «Ліман», а один круглою гладкою кулею. Неможливо відповісти на питання, чи придатні для стрільби у зв`язку з неможливістю провести експериментальну стрільбу (т.1 а.п. 227-230);

- повідомлення інспектора з КОЗуСДС відділення поліції №1 (Бахмач) ГУНП в Чернігівській області від 15.04.2022, згідно з яким ОСОБА_5 як володілець гладкоствольної, вогнепальної, нарізної чи холодної зброї, на обліку не перебуває (т.2 а.п.40);

- характеристики Плисківської сільської ради загиблих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за якими вони проживали як чоловік і жінка по АДРЕСА_2 , з грудня 2020 року (т. 2 а.п. 44, 47);

- протокол слідчого експерименту від 14.04.2022 за участю свідка ОСОБА_15 з додатком - відеозаписом ходу його проведення на флеш-носії, дослідженням і переглядом у судовому засіданні яких встановлено, що свідком ОСОБА_15 зазначено та відображено на місці події обставини її перебування на території власного домоволодіння АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_15 на місці зазначила, що вийшла з хати і пішла в сарай. Коли була в сараї почула дуже сильний гуркіт, ніби у вхідну хвіртку, гавкіт і вищання собаки. Вийшла з сараю і дійшла у дворі до колодязя і побачила, що ОСОБА_11 б`є чималою жовтуватою палицею, та побачивши її спитав «ти куди йдеш» і підійшов до неї та штовхнув, вона стала вставати і він ще раз штовхнув, але не дуже. Вона встала і йшла по подвір`ю. ОСОБА_11 пішов бити в двері у веранді. Коли вона пройшла трішки далі, ОСОБА_11 припинив бити в двері і знову її пирнув палицею, від чого вона знову впала. Потім встала і трішки пройшла та він знову штовхнув і вона впала і знову встала і пішла, а коли дійшла до хвіртки там її зустріла ОСОБА_12 і також спитала «ти куди йдеш». Сказала, що ОСОБА_5 її вдарив. Вона відповіла, що якщо він вдарив, то нехай ОСОБА_26 йде до нього розбиратися. ОСОБА_12 її штовхнула, вона впала, ОСОБА_12 не давала їй встати і вирвала з рук мобільний телефон, який кинула на асфальт і топталася ногами, а потім кинула у воду на асфальті. ОСОБА_15 стала кричати, після чого прийшов сусід ОСОБА_17 , в одяг якого вцепилася ОСОБА_12 , не давала йти, він її відштовхував, а вона знову вцеплялася в нього. Потім з`явився ОСОБА_5 , який сказав ОСОБА_17 відступити, після чого вистрелив у ОСОБА_12 і пішов додому. На відеозаписі, який проводився з 13:25 год по 13:46 год 14.04.2022, тобто на наступний день після події, видно відсутність скла у вікні справа від вхідних дверей до веранди будинку, також видно буру пляму перед порогом веренди будинку (т. 2 а.п. 54-55);

- протокол слідчого експерименту від 14.04.2022 за участю свідка ОСОБА_17 з додатком - відеозаписом ходу його проведення на флеш-носії, дослідженням і переглядом у судовому засіданні яких встановлено, що свідок ОСОБА_17 зазначив та показав на місцевості обставини події, а саме, що був вдома у дворі, вийшов на крик на вулицю і побачив ОСОБА_15 і біля неї якусь жінку. ОСОБА_15 кричала, що вбивають. Коли він підійшов, то ОСОБА_12 гладила ОСОБА_15 і говорила «бабушка, бабушка, хороша». Побачив, що ОСОБА_12 якась неадекватна, п`яна і сказав їй йти звідти. Телефон лежав у калюжі на асфальті. Він його підняв і сказав ще раз ОСОБА_12 , щоб йшла до хати, а він забирає ОСОБА_15 , але ОСОБА_12 вцепилася йому за руки, а він її відштовхував і відходив з ОСОБА_15 назад у напрямку свого двору, і так було багаторазово. ОСОБА_12 намагалася його вдарити і в обличчя, він її відштовхував. ОСОБА_26 говорила, що ОСОБА_27 вдарив її по обличчю. Він відповів, що хай тоді до нього і йде розбирається і відштовхнув її. У цей час побачив як підійшов ОСОБА_5 і зі сторонни ОСОБА_5 позаду ОСОБА_17 відбувся постріл, ОСОБА_12 впала і пішла кров. Свідок повернувся до ОСОБА_5 і спитав, що він наробив. ОСОБА_5 відійшов і сказав, що він тут їх всіх повбиває і пішов до свого двору. Свідок забрав ОСОБА_15 до себе до дому. Коли доходив до свого двору, бачив як ОСОБА_5 вийшов з свого двору і перейшов дорогу та пішов у невідомому напрямі. З дому зателефонував ОСОБА_18 та попросив викликати поліцію і швидку, та повідомив, що ОСОБА_5 вбив ОСОБА_12 . На той час не знав, що ОСОБА_11 також вбитий (т. 2 а.п. 56-57);

- висновки судово-психіатричних експертиз №123 від 31.05.2022, №122 від 31.05.2022, відповідно до яких ОСОБА_5 на період інкримінованих дій та на час проведення експертного дослідження виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, останній на момент інкримінованих дій був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому застосування примусових заходів медичного характеру не показане; останній на період інкримінованих дій та на час проведення експертного дослідження ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв і не виявляє, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане (т. 2 а.п. 31-36);

- акт з доданими до нього фотокартками, складений адвокатом ОСОБА_10 22.07.2022 у с. Плиски, згідно з яким ОСОБА_15 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , засвідчили, що цього дня на ганку будинку виявлені під розбитим вікном два обломки держака лопати, які раніше були одним цілим предметом. На більшому уламку виявлено п`ять пошкоджень. Згідно акту, ОСОБА_15 пояснила, що саме цим держаком ОСОБА_30 13.04.2022 знаходячись на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_1 наносив удари по вікнах будинку, дверях будинку, по собаці, та по її сину ОСОБА_5 та по ній самій. Два обломки держака вилучені і знаходяться на зберіганні у адвоката ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 58-60);

- два дерев`яні уламки палиці, схожої на держак. Після їх дослідження в суді обвинувачений ОСОБА_5 вказав , що це саме та палиця, якою бив ОСОБА_11 . Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування було кваліфіковано за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство двох осіб .

Однак, після повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та наданих суду доказів, суд не погоджується з даною кваліфікацією дій обвинуваченого, зважаючи на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

У відповідності до частин 1 та 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України та статтею 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілих, належності та допустимості доказівна сторону, що їх подає. Згідно ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд надає оцінку наданим сторонами доказам у відповідності до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, ураховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, показаннями допитаних свідків, потерпілих, самим обвинуваченим про існування тривалих неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_5 та його сусідами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, а саме відомостей вказаних у протоколі слідчого експеременту за участю ОСОБА_15 , яка відразу на наступний день після події детально на місці відтворила обставини події під відеозапис, зазначаючи і про наявність чималої палиці жовтуватого кольору у ОСОБА_11 та про поранення собаки, який після цього, як вона вказала, перебував у будинку під ліжком, її показів даних у судовому засіданні про те, що 13.04.2022 року ОСОБА_11 , який згідно висновку судово-медичної експертизи перебував у стані алкогольного сп`яніння (відносно живих осіб - тяжкий ступінь алкогольної інтоксикації), самовільно зайшов на територію її домоволодіння та ОСОБА_5 , вів себе при цьому агресивно, при собі мав дерев`яну палицю, якою спочатку побив собаку, штирхав її палицею та штовхав її на подвір`ї, яка неодноразово від цього падала та відводилася знову, вибив скло у вікнах веранди справа від вхідних дверей, бив по вхідних дверях веранди.

Колегія суддів не вбачає підстав сумніватися у достовірності показань ОСОБА_15 , адже вони є логічними і послідовними упродовж усього кримінального провадження. Її показання щодо інших обставин, зокрема щодо подій між нею і ОСОБА_12 , узгоджують з іншими доказами, зокрема з показаннями свідка ОСОБА_17 . Свідок ОСОБА_18 також підтвердив поранення собаки, вибитого скла, пошкодження дверей, віконної рами у веранді.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , 13 квітня 2022 року прийшовши до дому, зачинив двері зсередини, що слідує з його показань, а також сказав матері, що зараз їх прийдуть вбивати, про що зазначила у показаннях ОСОБА_15 , свідчать про очікування ним загрози застосування насильства до нього і сприйняття її реальною, а відтак і про існування обставин, які викликали таке занепокоєння у ОСОБА_5 .

Будь-яких доказів на підтвердження правомірності входження ОСОБА_11 , який діяв із застосуванням насильства, штовхав і штиряв палицею ОСОБА_15 , бив собаку, вибив скло у вікнах веранди будинку, бив по дверях, до домоволодіння ОСОБА_15 та її сина обвинуваченого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 судом не встановлено.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події, зокрема і домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого, вбачається, що огляд було проведено після події у ту ж ніч, тобто через короткий проміжок часу. У протоколі огляду та роздруківках фотозображень до нього не зазначено про пошкодження вхідних дверей веранди, запираючих пристроїв на дверях веранди чи хвіртці. Водночас, зміст протоколу огляду свідчить, що слідчий детально оглянув і описав трупи потерпілих, місця виявлення слідів речовини бурого кольору. Щодо ж до огляду домоволодіння ОСОБА_5 і ОСОБА_15 і місця, де зазнав смертельного вогнепального поранення ОСОБА_11 , слідчий відобразив виявлення розбитого скла і сумки із схожими на набої предметами. Однак, з протоколу огляду не вбачається, чи були предметом детального огляду замок вхідних дверей веранди, стан завісів дверей, інших запираючих пристроїв, зокрема защіпок-засовів вгорі і внизу другої створки дверей, чи оглядалася вхідна хвіртка у двір, чи обладнана вона запираючими пристроями, який їх стан на час огляду. Фотозображення цих об`єктів або відсутні в додатках до протоколу огляду, або виконані таким чином, що для встановлення цих обставин є неінформативними, не відображають стан запираючих пристроїв. Тому незазначення слідчим у протоколі огляду про пошкодження, ураховуючи якість фіксації обстановки на місці злочину, не може доводити відсутності таких. Ураховуючи, що за слідовою картиною на місці злочину було достатньо ознак (бурі сліди на порозі і біля нього), які вказували на можливість спричинення смертельного поранення ОСОБА_11 на порозі чужого для нього будинку, стан хвіртки, дверей, запираючих пристроїв слід було належно зафіксувати у протоколах слідчих (розшукових) дій. З урахуванням зазначеного, а саме якості фіксування обстановки на місці злочину при огляді місця події, та обставина, що у протоколі огляду не відображено палицю, також не може беззаперечно підтверджувати, що її не було у ОСОБА_11 при спробі протиправного насильницького вторгнення у будинок до ОСОБА_5 . Розбиття скла більш вірогідно стороннім предметом, а не частиною тіла, рукою. У висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 ушкоджень верхніх кінцівок не відображено. Про використання палиці ОСОБА_15 повідомляла від самого початку кримінального провадження.

Окрім роздруківок фотозображень до протколу огляду місця події, інших об`єктивних даних щодо стану хвіртки, дверей, їх запираючих пристроїв, матеріали кримінального не містять.

Тоді як свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_18 підтверджують порушення цілісності запираючих пристроїв. Так, ОСОБА_18 суду повідомив, що на наступний день ремонтував у будинку Поповичів двері та вікна. Замок і ручка у дверях були вибиті, саморізи, що кріпили навіси дверей до дверної рами, надірвані, видно, що сила прикладалася ззовні дверей, з вулиці. Скло у двох шибках розбите і його осколки були всередині веранди. Також у рамі вікна перемичка зламана всередину веранди. Оскільки бурі сліди виявлені безпосередньо на порозі перед дверима, і біля порогу, а характерних для кульових чи від шроту отворів у дверях веранди не виявлено, суд вважає, що показання ОСОБА_5 про здійснення ним пострілу з рушниці з веранди коли двері вже були розчинені, узгоджуються з іншими доказами у справі, як і з судово-медичними даними щодо локалізації і характеру виявлених на трупі ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Так, за висновком судово-медичної експертизи дуловий зріз ствола був розташований спереду від постраждалого на рівні його грудної клітки, при цьому подовжня вісь ствола стосовно основної площини тіла була спрямована спереду-дозаду та зверху-донизу. Наявний вхідний отвір в проекції передньої поверхні грудної клітки неправильно-округлої форми з нерівними, фестончастими краями, розмірами близько 3*2,9 см з дефектом «мінус-тканина», наявні ознаки дії додаткових факторів (слідів) пострілу (відкладання кіптяви довкола вхідного отвору і в стінках ранового каналу), наявність у лівій плевральній порожнині деформованого пиж-контейнера. Зазначене свідчать про здійснення пострілу з близької відстані, коли дуловий зріз ствола був розташований спереду від ОСОБА_11 на рівні його грудної клітки і при цьому подовжня вісь ствола стосовно основної площини тіла була спрямована спереду-дозаду та зверху-донизу, що відповідає показанням ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_11 коли вибив двері дещо нахилившись уперед прямував до нього з палицею у руках, можливо встиг переступити поріг, і кричав, що вб`є його. та вдарив його палицею по голові. У цей час він вистрілив у нього з близької відстані. ОСОБА_11 впав назад на ганок і скотився на землю під ганком, палиця лежала неподалік.

За таких обставин, коллегія суддів вважає, неспростованими показання ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_11 вибив хвіртку у двір, ураховуючи і показання ОСОБА_15 , яка зазначала, що перебуваючи у сараї чула дуже сильний гуркіт, як вона сприйняла, від биття палицею по хвіртці. А також неспростовані показання ОСОБА_5 і про те, що безпосередньо перед тим як він вистрелив у ОСОБА_11 , останній вибив вхідні двері у веранді будинку і з палицею прямував на нього та вдарив по голові.

Вказане вище в своїй сукупності свідчить про входження ОСОБА_11 на територію домоволодіння ОСОБА_15 та ОСОБА_5 за відсутності визначених законом підстав всупереч волі останніх, та спричинення ОСОБА_11 агресивних насильницьких дій по відношенню до ОСОБА_15 , а в подальшому і щодо ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_5 щодо потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів виходить з того, що за нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Відповідно до положень ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла.

Згідно ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Під суспільно небезпечним посяганням слід розуміти спробу заподіяти шкоду охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, або іншої особи, суспільним інтересам або інтересам держави. До таких інтересів належать: життя, здоров`я, особиста і статева свобода, честь і гідність особи, власність, недоторканність житла, а також інші права і законні інтереси особи, яка захищається, або іншої особи.

Кінцевою метою дій того, хто захищається, є захист вищезазначених цінностей. Ця мета досягається шляхом відвернення чи припинення посягання. Захист при необхідній обороні виявляється тільки в активних діях, які за зовнішніми ознаками можуть співпадати з ознаками тих діянь, які передбачені КК (наприклад, заподіяння тілесних ушкоджень).

Перевищенням меж необхідної оборони відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержуватись вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК України, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії судам необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати явною тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, а отже і для того, хто обороняється.

У судовому засіданні обвинувачений послідовно вказував, що діяв у стані необхідної оборони, так як захищався від агресивних та протиправних дій потерпілого ОСОБА_11 , який без законних на то підстав спочатку зайшов до господарства , вибивши хвіртку, загрожував його життю і здоров`ю, і він цю загрозу сприйняв як реальну. Разом з цим, ОСОБА_11 діяв із застосуванням насильства, штовхав і штиряв палицею матір обвинуваченого ОСОБА_15 , бив собаку, вибив скло у вікнах веранди будинку, бив по дверях, спричиняв агресивні насильницькі дії по відношенню до ОСОБА_15 , а в подальшому і щодо ОСОБА_5 , від чого він захищався, перевищивши межі необхідної оборони.

Судом при розгляді кримінального провадження встановлено, що поведінка потерпілого характеризувалася активними насильницькими діями щодо обвинуваченого та протиправним насильницьким вторгненням у його житло, тому з огляду на поведінку потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачений цю загрозу сприйняв реально.

Таким чином судом встановлено, що діям обвинуваченого, які призвели до смерті потерпілого, передувало незаконне проникнення на його приватну територію, вибиття хвіртки огорожі, в подальшому вибиття вхідних дверей у веранді будинку, також те, що потерпілий ОСОБА_11 з палицею прямував на нього вдарив його та кричав що вб`є його, яке хоча й не призвело до тяжких наслідків для його здоров`я, однак спричиняло йому інтенсивний біль та породжувало страх за своє життя та здоров`я.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 , зазнавши суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку потерпілого ОСОБА_11 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю та для відвернення протиправного насильницького вторгнення у своє житло, отримав абсолютне право оборонятися від нього в розумінні положень ст. 36 КК України, шляхом спричинення тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання. Так, з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання, в умовах миттєвого розвитку події, обвинувачений, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з боку потерпілого та спричинення більш тяжкої шкоди його здоров`ю, взяв рушницю, спорядив її набоєм, привів у готовність до стрільби, направив на ОСОБА_11 і вистрілив у нього з близької відстані, тобто діяв в стані необхідної оборони. Отже, надаючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що за даних конкретних обставин застосований обвинуваченим ОСОБА_5 засіб захисту, зокрема використання рушниці, як знаряддя вчинення злочину, застосування якого може призвести до найтяжчих наслідків, здійснення ним одного пострілу та заподіяння шкоди у вигляді смерті потерпілому не був пропорційним небезпечності посягання і обстановці захисту, а відтак ОСОБА_5 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони, так як, захищаючись від суспільно небезпечного посягання, застосував насильство в більшій мірі, ніж це було необхідно для відведення загрози його життю за обставин, встановлених судом.

При цьому, суд зазначає, що застосування для захисту засобів, що не відповідають обстановці посягання, не спростовує перебування особи у стані оборони, але виключає звільнення від відповідальності, оскільки дає підстави для притягнення до відповідальності за перевищення меж необхідності при обороні у випадках, передбачених ч. 3 ст. 36 КК України. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 04 квітня 2023 року у справі № 544/73/20 (провадження № 51-376км22) та від 19 вересня 2023 року у справі № 204/647/20 (провадження № 51-3037км22).

Вказане в своїй сукупності свідчить про те, що ОСОБА_5 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_11 , умисно вбив потерпілого, перевищуючи межі необхідної оборони, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України.

Водночас, суд наголошує на тому, що злочин, передбачений ст. 118 КК України, є умисним, а тому наявність умислу на спричинення шкоди особі, що посягає, у тому числі - умислу на її вбивство, не виключає перебування особи, що захищається, в стані оборони, на що неодноразово вказував Верховний Суд в своїх постановах (постанови від 25 січня 2023 року у справі № 243/9755/20 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/10870/16).

Отже, фактичні обставини справи, характер, кількість, локалізація та ступінь тяжкості тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_11 , що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті, свідчать саме про перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони, а тому суд, кваліфікує дії ОСОБА_5 відносно ОСОБА_11 за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Щодо заподіяння смерті ОСОБА_12 , суд враховує, що здійснення пострілу з рушниці у ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_5 не заперечує.

Ця обставина підтверджується поза будь-яким сумнівом показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , відомостями у протоколах і відеозаписах слідчих експериментів за їх участю.

Як слідує з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , її смерть настала внаслідок отриманого, несумісного з життям, вогнестрільного дробового наскрізного поранення шиї.

Сторона захисту стверджує, що по відношенню до ОСОБА_12 обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, для відвернення посягання на матір ОСОБА_15 та обвинуваченого.

ОСОБА_5 у показаннях зазначає, що коли почав відтягувати тіло ОСОБА_11 в сторону хвіртки, почув крики матері з вулиці, а тому облишив труп. Вийшов з двору через хвіртку і побачив, що матір сидить біля дороги і кличе на допомогу, а над нею нахилися ОСОБА_12 . Повернувся, взяв рушницю, спорядив її набоєм, і пішов до матері. Коли підійшов, то вважав, що ОСОБА_12 безпосередньо загрожує життю і здоров`ю матері та йому. Вважає, що не міг усунути загрозу, яка виходила від ОСОБА_12 без застосування зброї. Він наказав ОСОБА_17 відійти і навів ствол рушниці на ОСОБА_12 , що вона бачила, але продовжувала агресивно діяти та направлялася в його сторону. Потім він вистрілив у неї, щоб усунути небезпеку, яку вона становила. При цьому не цілився саме в шию.

Проте, доводи про перебування ОСОБА_5 у стані необхідної оборони щодо ОСОБА_12 спростовуються матеріалами кримінального провадження.

З показань ОСОБА_17 та ОСОБА_15 слідує, що постріл в ОСОБА_12 обвинувачений вчинив тоді, коли вона не вчиняла дій, які становили загрозу життю ОСОБА_17 та ОСОБА_15 . Відбувалася звичайна штовханина між ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , який її відштовхував. ОСОБА_12 жінка, в стані сп`яніння, не мала сторонніх предметів, які б можливо було використатати для ураження людини, в момент пострілу ОСОБА_17 її відштовхнув на певну відстань. Для упередження будь-яких насильницьких неправомірних дій ОСОБА_12 на місці було двоє фізично здорових дорослих чоловіка: ОСОБА_17 та ОСОБА_5 .

Обвинувачений пішов за рушницею тоді, коли побачив ОСОБА_12 на вулиці біля матері. Приведення зброї у бойову готовність обґрунтовано свідчить про цілеспрямованість та усвідомленість вчинених обвинуваченим дій, необхідних для здійснення пострілу із рушниці щодо ОСОБА_12 , також з огляду на висновки судово-медичної експертизи щодо характеру пострілу та локалізацію тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_12 , які вказують на прицільність пострілу в місце, де розташовані життєво важливі органи, - в область шиї, що є підставою для висновку про наявність умислу саме на заподіяння смерті останній, спонукальною причиною якого послугували тривалі неприязні відносини та неправомірна поведінка ОСОБА_12 щодо матері обвинуваченого, яка на момент пострілу однак вже була усунена, з огляду на дії ОСОБА_17 .

В обвинуваченого ОСОБА_5 не виникло підстав для оборони від дій ОСОБА_12 . Дії ОСОБА_12 на вулиці безпосередньо перед застосуванням до неї зброї ОСОБА_5 за своїм характером та об`єктивними проявами не давали підстав обвинуваченому розцінювати їх як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності та викликали стан необхідної оборони із пострілом з вогнепальної зброї в життєво важливий орган.

Дії ОСОБА_5 , який після пострілу у ОСОБА_12 , залишивши її на дорозі, не намагався надати допомогу, не викликав швидку медичну допомогу, а навпаки сказав, що він всіх повбиває, здійснив дії щодо схову рушниці, залишення місця проживання, свідчать про їх усвідомленість та цілеспрямованість («холоднокровність») і разом із іншими, встановленими обставинами, спростовують твердження сторони захисту про заподіяння смерті ОСОБА_12 в стані необхідної оборони.

За даних обставин визначальним у поведінці обвинуваченого ОСОБА_5 було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду ОСОБА_12 (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони мають протиправний характер і мають розцінюватись на загальних підставах.

За такого, суд не вдається до оцінки співмірності застосованих засобів ОСОБА_5 до дій ОСОБА_12 , оскільки в стані необхідної оборони щодо ОСОБА_12 обвинувачений не перебував, що у свою чергу позбавляє логічного сенсу вирішення питання про дотримання її меж.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 що він перебував в стані необхідної оборони щодо ОСОБА_12 не заслуговують на увагу, оскільки поведінка ОСОБА_12 , інтенсивність характеру її дій, у обвинуваченого були відсутні підстави розцінювати їх як реальну загрозу. Жодних доказів того, що з боку ОСОБА_12 мало місце таке суспільно небезпечне посягання, яке в контексті положень ст. 36 КК України давало би обвинуваченому підставу для захисту від неї шляхом заподіяння тяжкої шкоди, матеріали кримінального провадження не містять. Це свідчить про те, що визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілій, розправитися з нею, а такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони або перевищення її меж, оскільки положеннями ст. 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно небезпечного посягання.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК і його дії підлягають перекваліфікації, оскільки фактичні обставини справи, характер, кількість, локалізація та ступінь тяжкості тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_11 , що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті, свідчать саме про перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони, оскільки захищаючись від протиправних дій ОСОБА_11 , умисно його вбив, перевищуючи межі необхідної оборони, а тому суд, кваліфікує дії ОСОБА_11 за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Колегія суддів визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_5 в тому, що він 13 квітня 2022 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту із ОСОБА_11 на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 ,з метою захисту свого життя від суспільно-небезпечного посягання з боку останнього, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки мав можливість захиститися іншими достатніми для припинення неправомірних дій засобами із заподіянням менш значної шкоди, усвідомлюючи, що своїми діями, спрямованими на свій захист від вказаних протиправних дій ОСОБА_11 , він може спричинити його вбивство та діючи із відповідними намірами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою мисливської гладкоствольної рушниці, яку зберігав за місцем проживання без передбаченого законом дозволу, умисно здійснив один постріл в область грудної клітки ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного проникаючого дробового сліпого поєднаного поранення грудей та живота, яке виражалось ушкодженням діафрагми, лівої легені, серця, шлунку, селезінки та крововиливом у грудну і черевну порожнини, внаслідок якого ОСОБА_11 помер на місці події.

Такі дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Водночас ураховуючи, що ОСОБА_5 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_12 , його дії підлягають перекваліфікації з п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, та колегія суддів визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_5 у тому, що він 13 квітня 2022 року близько 19 год. 15 хв. на території домоволодіння за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , почувши, що неподалік його господарства на вул. Колгоспній с. Плиски перебуває ОСОБА_12 , з метою протиправного заподіяння смерті останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої та бажаючи їх настання, тримаючи в руках рушницю, підійшовши на відстань, достатню для здійснення пострілу, до ОСОБА_12 , яка перебувала поблизу домоволодіння №51 по вул. Колгоспна у с. Плиски Ніжинського району, умисно здійснив один постріл в область шиї останньої, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного дробового наскрізного її поранення, яке виражалося ушкодженням лівого судинно-нервового пучка, багатоуламковими переломами хребців шийного та верхньогрудного відділів хребта з ушкодженням хребетних артерій та спинного мозку, внаслідок якого ОСОБА_12 померла на місці події.

Такі дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції. Зокрема, у ст.3 Конституції закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 27 Конституції кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Щире каяття характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона повністю визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, дає своїй поведінці належну оцінку і дійсно готова нести передбачену законом відповідальність.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження та в судовому засіданні.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , який не визнав себе винуватим, не вказувала на те, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, зробив для себе відповідні висновки, оцінив негативні наслідки своїх дій для потерпілого.

Таким чином, обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого судом відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів зазначає наступне.

Стан алкогольного сп`яніння може бути доведеним сукупністю доказів, що підтверджують його поза будь-яким розумним сумнівом, і є обтяжуючою обставиною, яку суд враховує при винесенні вироку. Для цього використовуються сукупність доказів, таких як висновок медичного огляду, свідчення свідків та показання самого обвинуваченого. Нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи із положень ст.ст. 84, 92, 94 КПК України шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків. Колегія суддів, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, в даному випадку свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що перед подією ОСОБА_5 повернувся до дому в нетверезому стані , приходить до обгрунтованого висновку, що обставиною, яка обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення: передбачене ст. 118 України відноситься до категорії нетяжких злочинів, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України до категорії особливо тяжких злочинів.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, яке посягає на одне із найцінніших соціальних благ людини - життя, обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, його вік, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю ОСОБА_15 похилого віку, не працюючого, хоча є працездатною особою, відсутність обставин, якіб пом`якшували його покрання, враховуючи обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, колегія суддів керуючись законом та суддівським розсудом, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, приходить до висновку призначити обвинуваченому покарання, передбачене у санкціями ч. 1 ст. 115 КК України та ст. 118 КК України із визначенням остаточного покарання з урахуванням норм ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі ближче до максимального розміру, що відповідає тяжкості кримінальних правопорушеннь та особі обвинуваченого і є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи такий вид та міру покарання, колегія суддів виходила із принципу законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами, призначення більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання вираховувати з моменту фактичного затримання з 10.05.2022 року.

Витрати на залучення експертів підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст.124 КПК України.

Потреба у вирішенні питання щодо зняття з речових доказів арешту і долі цих речових доказів відсутня в зв`язку з тим, що вони знищені згідно вироку суду від 25 січня 2023 року.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, ст. 118 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять ) років;

- за ст. 118 КК України у виді позбавленні волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 13 ( тринадцять ) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу його затримання - з 10 травня 2022 року.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 4881 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 76 коп витрат на залучення експертів.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3