Справа № 720/1625/25
Провадження № 1-кп/720/151/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00952 від 18 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, із середньою освітою, працюючого підсобним робітником Ванчиковецької сільської ради, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 27 червня 2025 року, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що на початку лютого 2025 року точної години та число досудовим розслідуванням не встановлено, з метою незаконної порубки дерев, він прибув на земельну ділянку розташовану в адміністративних межах Ванчиковецької сільської ради за межами населеного пункту с. Ванчиківці Чернівецького району Чернівецької області за географічними координатами: 48,24254 широта, 26,44549 довгота, яка відноситься до земель комунальної власності Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, що знаходиться за межами с. Ванчиківці Чернівецького району Чернівецької області.

Перебуваючи на вказаній ділянці та заздалегідь розуміючи, що він діє неправомірно, а саме в порушення ст.ст. 5, 12, 38, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 5, 10 Закону України «Про рослинний світ», та Постанови КМУ від 01 серпня 2006 р. № 1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах», порушуючи встановлений порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників (зелені насадження) на території населеного пункту, без спеціального дозволу - ордера на видалення зелених насаджень компетентного органу, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання відповідних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, за допомогою бензинової пили марки Світязь БП-4500PRO, умисно вчинив незаконну порубку 7-ми дерев породи «Липа» різних діаметрів, чим заподіяв шкоду довкіллю на території Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на суму 110559 (сто десять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 26 копійок, яка відноситься до тяжких наслідків.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у інших лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки.

31 жовтня 2025 року між прокурором та обвинуваченим була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 246 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений. Так, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Сторони кримінального провадження із урахуванням того, що обвинувачений вину повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду, узгодили покарання обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 246 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

А саме, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працевлаштований та позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку, яка є інвалідом 3 групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого добровільне відшкодування ним завданої шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі судового розгляду справи давав правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Слід зазначити, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17, провадження № 51-329км18.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З системного аналізу кримінального закону випливає, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ч. 1 ст. 69 КК можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим (постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 442/1887/16-к, провадження № 51-1118 км 18).

З досудової доповіді органу пробації від 24 липня 2025 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, вбачається, що уповноважений орган пробації вважає доцільним виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникав, ураховуючи другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за період кримінального провадження, а також те, що він добровільно відшкодував завдану шкоду, вину повністю визнав та у вчиненому щиро розкаявся, активно посприяв розкриттю злочину, суд визнає дані обставини винятковими та погоджується із узгодженою сторонами мірою покарання, оскільки мінімальна міра покарання за ч. 4 ст. 246 КК України не відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі, у зв`язку із чим керуючись ст. 69 ч. 1 КК України приходить до висновку про доцільність переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 246 КК України, а саме у виді штрафу, який є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи, що основне покарання за ст. 246 ч. 4 КК України не передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то призначення узгодженої між сторонами міри покарання у виді штрафу розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не суперечить вимогам ч. 2 ст. 53 КК України.

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов в.о. начальника Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури до ОСОБА_5 про стягнення шкоди,завданої самовільно порубкою дерев у інших лісових насадженнях внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В ході судового розгляду обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду та витребувану цивільному позові суму шкоди в сумі 110559 (сто десять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 26 копійок, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції про переказ коштів від 28 жовтня 2025 року.

В постанові від 20 вересня 2021 року (справа № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, забезпечуючи єдність судової практики, зробив наступний висновок про застосування норми права в частині закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Так, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Приймаючи до уваги, що на час судового розгляду відсутній предмет спору та в ході судового розгляду справи обвинувачений повністю відшкодував витребувану в цивільному позові суму шкоди, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі в частині цивільного позову.

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, а долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, при цьому бензопилу марки Світязь БП-4500PRO слід конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31 жовтня 2025 року про визнання винуватості між прокурором Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази по справі:

- копії акту № 05/03.5, довідки Ванчиковецької сільської ради № 187 від 28 лютого 2025 року, переліскової відомості № 1, розрахунку шкоди, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити у справі;

- бензопилу марки Світязь БП-4500PRO, серійний номер 062302057, об`ємом двигуна 52 см, довжина шини 45 см, потужністю 3600 Вт, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі в розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одної) гривень 20 копійок.

Провадження за цивільним позовом прокурора в.о. начальника Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури до ОСОБА_5 про стягнення шкоди,завданої самовільно порубкою дерев у інших лісових насадженнях внаслідок вчинення кримінального правопорушення, закрити за відсутності предмету спору у зв`язку із добровільним відшкодуванням ОСОБА_5 завданої шкоди.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1