Справа № 756/7011/24
Провадження №1-кп/369/1971/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000881 від 08.06.2022, та у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001317 від 12.04.2024, об`єднаних в одне кримінальне провадження,

клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжних заходів,

встановив:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3

ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000881 від 08.06.2022, та у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001317 від 12.04.2024, об`єднаних в одне кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту та про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 при застосуванні до нього застави, оскільки ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Вважає, що існують ризики того, що останні можуть вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_4 заперечували щодо клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на нього при застосуванні застави, та просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечували щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки прокурором не доведено наявності на даний час будь-яких ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 заперечували щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту та просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 проходить лікування від наркотичної залежності.

Захисник ОСОБА_5 просила змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, зазначаючи, що на даний час відсутні та не доведені будь-які ризики, які оголошені прокурором. Захисник ОСОБА_4 просив не обирати запобіжний захід щодо ОСОБА_9 . Обвинувачена ОСОБА_9 підтримала позицію захисників.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Стосовно клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях констатував, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (справа «Буров проти України» п. 51, від 17 березня 2011 року).

Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).

Судом встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_7 теплі сімейні стосунки із рідною сестрою ОСОБА_12 , яка проживає по АДРЕСА_1 . При цьому вона подала до суду заяву, в якій гарантувала, що забезпечить умови в належному їй на праві власності будинку для проживання свого брата ОСОБА_7 у разі зміни запобіжного заходу йому на менш суворий ніж тримання під вартою. Така заява є узгодженим з обвинуваченням рішенням задля нетравмування батька похилого віку, 1933 року народження.

Крім того, ОСОБА_7 до його затримання позитивно характеризувався.

Суд також приймає до уваги роль ОСОБА_7 (який не був організатором) у вчиненні діянь, які інкримінуються йому стороною обвинувачення, а також тривалий час перебуває під вартою.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про реальні наміри обвинуваченого переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого і свідків, прокурором не доведено.

При цьому суд бере до уваги, що в конкретному випадку ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою іншого запобіжного заходу, а обвинуваченого має бути звільнено -під варти.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що прокурором в достатній мірі не доведено, що на даний час у кримінальному провадженні існують реальні ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду з метою уникнення відповідальності та незаконного впливу на потерпілого та свідків.

З цих підстав суд вважає за необхідне з метою запобіганню уникнення обвинуваченим ОСОБА_7 від суду обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби задля реалізації можливості працевлаштування обвинуваченого, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який буде необхідним, достатнім та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Стосовно продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Суд визнає доведеним наявність ризиків, що зазначені обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду ретельності в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінивши наведені прокурором доводи та позицію інших учасників провадження, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 23 год. 00 хв до 06 год. 00 хв наступного дня, з покладенням на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на два місяці до 23 лютого 2026 року включно.

Також суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк дії обов`язків, покладених на нього при застосуванні застави, строком на два місяці до 23 лютого 2026 року включно.

Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки запобіжний захід, обраний щодо них, у виді домашнього арешту забезпечує належну процесуальну поведінку обвинувачених.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199,201, 205, 331, 376, 392 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на два місяці, тобто до 23 лютого 2026 року включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , з 23 год. 00 хв до 06 год. 00 хв наступного дня, крім випадків повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання, роботи; утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_10 , покладених на нього при застосуванні застави строком на два місяці, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії обов`язків, покладених на нього при застосуванні застави строком на два місяці, до 23 лютого 2026 року включно, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від із свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на два місяці до 23 лютого 2026 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишати місце свого проживання за адресою:

АДРЕСА_2 , з 23 год. 00 хв до 06 год. 00 хв наступного дня, крім випадків повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання, роботи; утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на два місяці до 23 лютого 2026 року включно.

Заборонити обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишати місце свого проживання за адресою:

АДРЕСА_3 , з 23 год. 00 хв до 06 год. 00 хв наступного дня, крім випадків повітряної тривоги та надання невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_9 прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання, роботи; утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26 грудня 2025 року о 14 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_13