Справа № 991/4382/21
Провадження № 1-кп/991/33/21
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року місто Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (надалі - суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України в об`єднаному кримінальному провадженні (кримінальне провадження № 0000484, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) 29 липня 2020 року і кримінальне провадження № 0000019, внесене до ЄРДР 12 березня 2018 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_7 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Великі Межиричі Корицького району Рівненської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_8 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження (кримінальне провадження № 0000484, внесене до ЄРДР 29 липня 2020 року і кримінальне провадження № 0000019, внесене до ЄРДР 12 березня 2018 року) за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 22 липня 2019 року вказане кримінальне провадження було призначене до судового розгляду.

10 лютого 2026 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України внаслідок спливу строків давності. Клопотання обґрунтоване тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, є тяжким злочином, а з дня останнього епізоду інкримінованого ОСОБА_7 діяння (згідно обвинувального акту - 08 грудня 2015 року), пройшло більше десяти років, тому строк для притягнення особи до кримінальної відповідальності минув.

З огляду на викладене, обвинувачений ОСОБА_7 просив суд:

1) звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України внаслідок спливу строків давності, а провадження у кримінальній справі в цій частині закрити;

2) скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного слідчим суддею Вищого антикорупційного суду від 22 червня 2021 року, справа № 991/4060/21 на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , належної ОСОБА_7 ;

3) судові витрати в кримінальному провадженні віднести на рахунок державного бюджету.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 просив закрити кримінальне провадження щодо нього. Також повідомив, що йому відома суть обвинувачення у кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, а також можливість проведення (участі) судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 та представник потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_9 не заперечували щодо задоволення клопотання. Прокурор також зазначив, що йому не відомо про зупинення чи переривання строків давності у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Суд дослідив матеріали кримінального провадження, заслухав думки його учасників і дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 126 КПК України: «Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3, 5 ст. 12 КПК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 364 КК України, зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, - карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту ст. 49 КК України видно, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З огляду на зазначені вище норми матеріального та процесуального права, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000484 від 29 липня 2020 року, умисні дії начальника Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України генерал-майора ОСОБА_7 з використанням службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», призвели до втрати активів Міністерства оборони України на загальну суму 2.871.327, 65 грн, що більш ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений на час вчинення злочину. ОСОБА_7 обвинувачується у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

10 лютого 2026 року обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності. У судовому засіданні також було встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, немає відомостей щодо переховування його від суду та слідства й вчинення нових злочинів, останній епізод кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, вчинений 08 грудня 2015 року та належить до тяжкого злочину, а відтак строк давності у десять років закінчився 08 грудня 2025 року о 24 год 00 хв. Суд роз`яснив обвинуваченому підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності, із чим він погодився та не вимагав здійснювати провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Суд не встановив обставин, що можуть вказувати на переривання перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи, викладене, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, суд приходить до висновку про необхідність звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за № 0000484 від 29 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України в об`єднаному кримінальному провадженні (№ 0000484 від 29 липня 2020 року та № 0000019 від 12 березня 2018 року) - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Суд також зазначає, що у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, залишається без розгляду, а не вирішується по суті. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене, суд вважає, що позов Міністерства оборони України про відшкодування майнової шкоди, пред`явлений до ОСОБА_7 07 червня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0000484 від 29 липня 2020 року слід залишити без розгляду.

Суд вирішує питання, пов`язані із заходами забезпечення цього кримінального провадження, оскільки з огляду на вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 червня 2021 року накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З огляду на те, що цивільний позов у цьому кримінальному провадженні залишений без розгляду, суд приходить до висновку, що у подальшому застосуванні заходів забезпечення у вигляді арешту майна потреба відпала, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 червня 2021 року (справа № 991/4060/21) на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

З обвинувального акту також видно, що у кримінальному провадженні за № 0000484 від 29 липня 2020 року розмір процесуальних витрат пов`язаних із залученням експертів:

- для проведення комплексної судової будівельно-технічної, військової та економічної експертизи № 22436/18-44/22437/18-44/23508/18-62/23509/18-7234314/19-62/34315-34387/19-44/34388-34390/19-72 від 21 січня 2020 року склав 109.272,00 грн;

-для проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1228-1233 від 08 листопада 2018 року склав 10.582,00 грн;

-для проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8028-8030/18-32 від 16 липня 2018 року склав 6.578,00 грн.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням, зокрема, експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених КПК України. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам із Державного бюджету України.

За змістом наведеної норми КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про закриття цього кримінального провадження, а ініціатором проведення експертиз був орган досудового розслідування, суд вважає, що процесуальні витрати у кримінальному провадженні за № 0000484 від 29 липня 2020 року на залучення експертів не можуть бути стягнуті з обвинуваченого та повинні бути віднесені на рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження стосовно нього підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 174, 284-288, 372, 376, 532 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 364 КК України внаслідок спливу строків давності від 10 лютого 2026 року - задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_7 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

3. Кримінальне провадження за № 0000484 від 29 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України в об`єднаному кримінальному провадженні (№ 0000484 від 29 липня 2020 року та № 0000019 від 12 березня 2018 року) - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

4. Позов Міністерства оборони України про відшкодування майнової шкоди, пред`явлений до ОСОБА_7 07 червня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0000484 від 29 липня 2020 року залишити без розгляду.

5. Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 червня 2021 року (справа № 991/4060/21) на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) - скасувати.

6. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за № 0000484 від 29 липня 2020 року на залучення експертів для проведення комплексної судової будівельно-технічної, військової та економічної експертизи № 22436/18-44/22437/18-44/23508/18-62/23509/18-7234314/19-62/34315-34387/19-44/34388-34390/19-72 від 21 січня 2020 року у сумі 109.272,00 грн, для проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1228-1233 від 08 листопада 2018 року у сумі 10.582,00 грн та для проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8028-8030/18-32 від 16 липня 2018 року у сумі 6.578,00 грн - віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.

7. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та оголошений 16 лютого 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3