Провадження № 1-кп/592/1095/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0001107, відомості за яким 26.09.2025 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює без офіційного працевлаштування (зі слів) , яка має повну середню освіту, неодруженої, яка має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, українки, засудженої вироком Зарічного райнного суду м. Суми від 11.08.2023, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченої: ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої: адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.08.2023 була засуджена Зарічним районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. 18.07.2025 засуджена ОСОБА_3 була поставлена на облік Сумського міського відділу філії Державної установи Центр пробації в Сумській області. Контроль за виконанням безоплатних суспільно-корисних робіт було покладено на головного бухгалтера КП Сумикомунінвест Сумської міської ради ОСОБА_7 . Контроль за додержанням встановлених законодавством порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, стосовно ОСОБА_3 , здійснює заступник начальника Сумського міського відділу філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_8 . 18.07.2025 ОСОБА_3 було під підпис роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, про що свідчить підписана власноруч підписка. Під час ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання засуджена повідомила про те, що на даний час вона ніде не працює, їй було доведено про те, що на підставі ч. 1 ст. 36, ч. 2 ст. 38 КВК України громадські роботи полягають у виконанні засудженою у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначаються органами місцевого самоврядування. Громадські роботи виконуються не більш як чотири години на день, а неповнолітніми дві години на день, але не менше двадцяти п`яти годин на місяць. Засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані: - додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; - сумлінно ставитися до праці; - працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Також засуджену було ознайомлено зі ст. 40 КВК України та було доведено, що є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт та його наслідки. 18.07.2025 ОСОБА_3 було вручено направлення до комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради, відповідно до якого вона повинна була приступити до відпрацювання громадських робіт з 21.07.2025 у ДП Казка , що знаходиться за адресою: м. Суми, пр-т Тарасас Шевченка, буд. 27. Згідно з отриманим розпорядженням комунального підприємства Сумикомунінвест засуджена прибула до комунального підприємства 30.07.2025, де її було ознайомлено з технікою безпеки під час виконання безоплатних суспільно корисних робіт та було повідомлено про те, що до відпрацювання 240 годин громадських робіт ОСОБА_3 повинна приступи з 31.07.2025. Згідно наявній інформації засуджена допустила порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, а саме: без поважних причин була відсутня на відпрацюванні та до громадських робіт не приступила з 01.08.2025, з 05.08.2025 до 07.08.2025, з 11.08.2025 до 20.08.2025, з 21.08.2025 до 17.09.2025 та повідомила про те, що на відпрацюванні громадських робіт була відсутньою без поважних причин. За дані порушення 20.08.2025, 17.09.2025, 07.10.2025 до засудженої були застосовані застереження у виді письмових попереджень. На момент підготовки матеріалів, ОСОБА_3 відпрацювала 12 годин громадських робіт з встановлених вироком суду 240 годин. Зазначені дії засудженої являють собою невиконання встановлених обов`язків (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки ОСОБА_3 була відсутня на відпрацюванні громадських робіт без поважних причин. У подальшому, не зважаючи на винесені неодноразові письмові попередження, ОСОБА_3 до подальшого відбування призначених їй вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023 громадських робіт не приступила не маючи на те поважних причин. Загалом ОСОБА_3 відпрацювала лише 12 години, із призначених 240 годин громадських робіт, згідно вироку Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023. Вирок набрав законної сили 08.04.2024. Відповідно до положень ст. 36 КВК України покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначає орган місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст. 37 КВК України засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані: - додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; - сумлінно ставитися до праці; - працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Відповідно до ст. 40 КВК України за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, а також за порушення громадського порядку, за яке засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності, до нього уповноваженим органом з питань пробації може бути застосоване застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Таким чином, засуджена ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, обов`язками засудженої особи, а також будучи неодноразово письмово попередженою про наслідки ухилення від відбування цього виду покарання, зокрема, з можливістю бути притягнутим за такі дії до кримінальної відповідальності, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи необхідність відбування призначеного їй вироком суду покарання у виді громадських робіт, при цьому маючи реальну можливість його відбувати, з метою ухилення від відбування покарання, не відпрацювала 228 годин із призначених 240 годин громадських робіт згідно вироку Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023. Вирок набрав законної сили 08.04.2024. Таким чином, в результаті вчинення вищевказаних умисних, протиправних дій, що виразилися в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

16.10.2025 прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , її захисник адвокат ОСОБА_6 уклали угоду про визнання винуватості. Обвинувачена ОСОБА_3 , діючи добровільно, на стадії досудового розслідування виявила ініціативу щодо укладення угоди про визнання винуватості. Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги обставини, за яких воно було вчинено, та особу ОСОБА_3 , яка повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяла його розкриттю, з урахуванням загальних засад призначення покарання, закріплених у ст. 65 КК України, обставин кримінального провадження та відсутності обставин, які обтяжують покарання, сторони дійшли згоди про те, що за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, обвинуваченій слід призначити покарання із застосуванням ст. 71 КК України, із врахуванням вироку Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023, з перерахунком невиконаних громадських робіт, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у вигляді пробаційного нагляду, і шляхом часткового приєднання вказаного покарання до встановленого сторонами покарання, остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки 00 місяців 02. Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації (а. п. 10-15) .

Встановивши особу обвинуваченої ОСОБА_3 , суд роз`яснив їй суть обвинувачення, з`ясував, що воно їй зрозуміле, що вона визнає себе винною за інкримінованим їй кримінальним правопорушенням. Після роз`яснення суті обвинувачення ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час судового розгляду суд з`ясував у ОСОБА_3 , що та цілком розуміє: - що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; - наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; - характер обвинувачення; - вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд з`ясував, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розд. ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. ст. 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

Щодо гарантій права на справедливий суд у такій категорії справ, то Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Бортник проти України від 27.01.2011 зазначив про те, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності у справі Квятковська проти Італії (Kwiatkowska v. Italy ) , від 30.11.2000, заява № 52868/99, та рішення Європейського суду з прав людини у справі Піщальніков проти Росії (Pishchalnikov v. Russia ) , від 24.09.2009, заява № 7025/04, п. 77) . Проте, для того, щоб відмова від права була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути встановлена у недвозначній формі та супроводжуватись мінімальними гарантіями, співмірними з її важливістю (рішення Європейського суду з прав людини у справі Пуатрімоль проти Франції (Poitrimol v. France ) від 23.11.1993, п. 31, Series A № 277-A) . Такою мінімальною гарантією є забезпечення права на захист. Ст. 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також заборонено тлумачення її положень у такий спосіб, який обмежував би будь-які права людини, які визнані на підставі законів держави чи будь-якою іншою угодою, стороною якої вона є. Основні критерії законності вироків на підставі угод і роль національних судів по контрою за їх дотриманням, які в однаковій мірі відносяться до процедур, передбачених ст. 349 КПК України, як і у наведеній справі, оскільки вирішуються за скороченою судовою процедурою, Європейський суд з прав людини дав у справі Нацвлішвілі та Тогонідзе проти Грузії (Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії ) , від 29.04.2019, заява № 9043/05, п. 66) . У цьому рішенні Європейський суд з прав людини зазначив про те, що угоди, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними .

Суд переконався в підготовчому судовому засіданні шляхом проведення опитування сторін, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд з`ясував у ОСОБА_3 те, що вона реально зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема вчинити дії, перелік яких в ній зазначено.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України. При цьому: - умови угоди не суперечать вимогам КПК України, під час досудового розслідування не була допущена неправильна правова кваліфікація кримінальних правопорушень, які не є більш тяжкими ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення угоди; - умови угоди відповідають інтересам суспільства; - умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; - обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не існує; - можливість виконання ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгоджених виду та міри покарання.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003, згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .

Як особа обвинувачена ОСОБА_3 характеризується наступним чином: - має постійне місце проживання та постійне місце реєстрації проживання (а. п. 1, 32) ; - засуджена вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023 у справі№ 591/7360/21, провадження № 1-кп/591/265/22, який набрав законної сили 08.04.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112762391) (а. п. 24, 33-36, 38-41) ; - є особою молодого віку (а. п. 1, 32) ; - має задовільний стан здоров`я (а. п. 25-28) ; - задовільно характеризується за місцем проживання (а. п. 29) ; - має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а. п. 1, 37) ; - має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. п. 31/зв) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003, згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 4) ; - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а. п. 4) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 4) ; - наявність на утриманні малолітньої дитини (а. п. 31/зв) .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив кримінальних правопорушень (а. п. 24, 33-36, 38-41) .

Вислухавши думку прокурора щодо наведеного, думку обвинуваченої, думку захисника обвинуваченої щодо можливості затвердження угоди, що розглядається, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд переконався в тому, що угода може бути затверджена, що можливо ухвалити вирок, яким затвердити угоду та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи наявність чотирьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, суд дійшов висновку про доцільність та можливість при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а саме: за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, у виді пробаційного нагляду, з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не слід обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні (а. п. 4) .

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта відсутні (а. п. 4) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 473-476, 615 КПК України; ст. ст. 12, 50-53, 63, 75, 76, 185 КК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16.10.2025 між прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_5 , обвинуваченою ОСОБА_3 , її захисником адвокатом ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, із застосуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023, який набрав законної сили 08.04.2024, до покарання, призначеного за новим вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки 00 місяців 02 дні.

На підставі дставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1