Провадження №1-кп/522/1358/25
УХВАЛА

30 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 в рамках розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні№0000030 від 06.07.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, українця, з вищою освітою, одруженого, начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (на момент вчинення злочину), у військовому званні «полковник», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя ОСОБА_1 ) перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 від 06.07.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 надала скаргу, у якій просить визнати незаконним затримання ОСОБА_3 20 жовтня 2025 року в лікарняній палаті МЦ «Інститут проблем терапії» працівниками Державного бюро розслідувань; встановити порушення працівниками ДБР виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 від 17 жовтня 2025 року у справі №522/17419/24; постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав ОСОБА_3 на належне, без перешкод, медичне лікування та допомогу.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив доводи скарги та заявив клопотання про доручення відповідному державному органу провести перевірку обставин повідомлених ним в скарзі щодо застосування до нього працівниками Другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві недозволених методів при виконанні ухвали суду про привід обвинуваченого у судове засідання.

Заслухавши обвинуваченого та його захисників, які підтримали скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Так, в п.п. 64-65 рішення «Шевченко проти України» від 04.04.2006 (заява №32478/02) ЄСПЛ обґрунтовано зазначив, що мінімальна вимога до «ефективної судової системи» полягає в тому, що особи, відповідальні за проведення слідства, мають бути незалежні від тих, які причетні до подій, які розслідуються. Мається на увазі ієрархічна або інституційна незалежність, а також практична незалежність (також рішення у справі Paul and Aundrey Edwards v. the United Kingdom, №46477/99, п. 70, ЄСПЛ 2002-II, та рішення у справі Mastromatteo v. Italy, №37703/97, пп. 90, 94 та 95, ЄСПЛ 2002-VIII).

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові № 532/47/16-к від 21.06.2018 року. Верховний суд підкреслив, що залишення без процесуальної уваги заяв обвинуваченої особи про фізичний та психологічний тиск є істотним порушенням кримінального процесуального закону відповідно до ст. 419 КПК України.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Таким чином, враховуючи повідомлену обвинуваченим ОСОБА_3 інформацію щодо застосування відносно нього з боку працівників ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві недозволених методів під час виконання ухвали суду про привід обвинуваченого, суд вважає за необхідне доручити Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Південного регіону провести дослідження фактів, викладених в скарзі захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 .

При цьому, враховуючи вимоги кримінального процесуального закону щодо розумності строків розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне зобов`язати службових осіб Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону повідомити суд про прийняте рішення за результатами даної перевірки та надати копію прийнятого процесуального рішення.

Стосовно інших вимог скарги, суд зазначає, що скаржником у скарзі ставляться питання, які за змістом ст. 206 КПК України не є предметом оскарження, тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити частково.

На підставі ст. 206 КПК України доручити Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Південного регіону провести перевірку заявлених обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_4 обставин щодо застосування фізичного та психологічного насильства до нього з боку працівників Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві під час виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2025 року у справі №522/17419/24 про привід обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зобов`язати службових осіб Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надати суду копію прийнятого процесуального рішення за результатами проведеної перевірки.

Копії ухвали направити до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону для виконання, керівнику Офісу Генерального прокурора для контролю.

В іншій частині скарги, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03.11.2025 року о 14 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1