Справа № 577/4509/25
Провадження № 1-кп/577/438/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000701 від 09 липня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 липня 2025 року до ОСОБА_5 на строк до 24 год. 00 хв. 27 вересня 2025 року застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 102 200 грн 00 коп.

Відповідно до ухвали суду від 24 вересня 2025 року обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 21 листопада 2025 року до 24 год. 00 хв.

До спливу вказаного строку судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений, оскільки у кримінальному провадженні не допитана обвинувачена та ТУ ДБР у м. Полтаві не проведена перевірка повідомлених обвинуваченою ОСОБА_5 фактів застосування до неї працівником Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 психологічного насильства під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000701.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки ризики, які мали місце на час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення не перестали існувати та до спливу строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечує.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію своєї підзахисної.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів. За вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Суд приймає до уваги, що при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитися від суду, тобто існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину, може вдатися до відповідних дій.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформації про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування».

ОСОБА_5 ніде не працює та не має законних джерел отримання доходів.

Вона є особою без громадянства, не має в Україні місця реєстрації, а також постійного місця проживання.

З аналітичного досьє на ОСОБА_5 , складеного СКА ВКП РУП ГУНП в Сумській області, вбачається, що ОСОБА_5 постійно змінює місце свого проживання.

У ОСОБА_5 також відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 за останнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою вона проживала одна. За час проживання за зазначеною адресою характеризується негативно як особа, яка зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця роботи та джерела доходів.

Також ОСОБА_5 добре знайома з потерпілим ОСОБА_7 , який є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, переніс два інсульти, а тому обвинувачена може впливати на потерпілого.

За таких обставин, суд приходить висновку, що ризики, які існували на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що вона може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, не перестали існувати, а тому застосований до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 102 200 грн 00 коп, слід продовжити до двох місяців.

Інші більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

При цьому, суд приймає до уваги, що згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, п. 2 ч. 1, п 1-1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 102 200 грн 00 коп, продовжити до 16 січня 2026 року до 24 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченою та її захисником безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії ухвали.

СуддяОСОБА_1