Справа № 308/5679/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000531 від 16 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

встановив:

31 жовтня 2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000531 від 16 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - на земельну ділянку :11:011:0721, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 04.09.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні № 0000531 від 16 листопада 2024 року було задоволено клопотання слідчого погодженого прокурором про арешт майна та накладено арешт на земельну ділянку :11:011:0721, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Адвокат зазначає, що арешт майна на вказану земельну ділянку накладений з метою необхідності збереження речових доказів, натомість земельним ділянкам на які накладено арешт не притаманні вказані ознаки з огляду на те, що станом на час розгляду клопотання у прокурора відсутні відомості, які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення.

представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 зазначає, що подальший арешт зазначеного майна є недоцільним і підстави для його застосування відсутні.

У судове засідання 02 грудня 2025 року:

-заявник та його представник не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце про розгляд клопотання були повідомлені, адвокат подав заяву про розгляд клопотання у їх відсутності.

-прокурор та слідчий не з`явилися, разом з тим від слідчого надійшов згідно якого останній зазначив, що у даному кримінальному провадженні призначено комплексну судову експертизу з питань землеустрою, оціночно земельну та земельно технічну експертизу, які на даний час ще перебувають на виконанні, тобто продовжує існутива необхідність в накладеному арешті майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України(збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, поданих заявником вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001282 від 23.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000531 від 16 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - на земельну ділянку :11:011:0721, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Метою накладення арешту на майно відповідно до ухвали слідчого судді від 04.09.2025 року є збереження речових доказів.

Клопотання представника заявника аргументовано тим, що що арешт майна на вказану земельну ділянку накладений з метою необхідності збереження речових доказів, натомість земельним ділянкам на які накладено арешт не притаманні вказані ознаки з огляду на те, що станом на час розгляду клопотання у прокурора відсутні відомості, які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення.

Постановою від 25 серпня 2025 року призначено комплексну судову експертизу з питань землеустрою, оціночно земельну експертизу та земельно-технічну експертизу та поставлено на вирішення ряд питань важливих для вирішення у вищевказаному кримінальному провадженні, яка на даний час ще перебуває на виконанні.

За таких умов, тимчасове обмеження заявника у праві володіння зазначеними речами є співмірним та достатнім з завданнями заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, визначеними в ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України - арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя констатує, що заявником не доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши надані матеріали, приймаючи до уваги те, що вищевказане майно, на яке було накладено арешт, може бути використане як речовий доказ у кримінальному провадженні, в якому його накладено, досудове розслідування кримінального провадження триває, а також приймаючи до уваги, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.167-174, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000531 від 16 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 08.12.2025 року о 15 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1