Справа № 731/585/25
Провадження 1-кп/731/52/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Варвинського районного суду Чернігівської області № 1 матеріали кримінального провадження № 0002695 від 19 грудня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходить військову службу на посаді начальника контрольно-пропускного пункту стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 216) 3 стрілецького батальйону (з охорони важливих державних об`єктів) у військовій частині НОМЕР_1 , який має військове звання «старший сержант», з середньою освітою, одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не має статусу особи з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, за таких обставин.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи па посаді начальника контрольно-пропускного пункту стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкта № 216) 3 стрілецького батальйону (з охорони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах воєнного стану, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про оборону України», п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22 квітня 2025 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, визначене в районі селище Варва Прилуцького району Чернігівської області.

Згодом, 28 квітня 2025 року, старший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до місця служби визначеного в районі селища Варва Прилуцького району Чернігівської області.

Таким чином військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший сержант ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного в районі АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби у період з 22 квітня 2025 року по 27 квітня 2025 року не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Надалі, 30 липня 2025 року, близько 06:00, військовослужбовець ОСОБА_4 умисно, повторно, самовільно залишив місце служби, визначене в районі селище Варва Прилуцького району Чернігівської області.

21 серпня 2025 року старший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до Самарського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та заявив про вчинене ним кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим 29 серпня 2025 року його доставлено до місця служби, визначеного в районі селища Варва Прилуцького району Чернігівської області.

При цьому військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший сержант ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного в районі селища Варва Прилуцького району Чернігівської області, обов`язки військової служби у період з 30 липня 2025 року по 20 серпня 2025 року не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, та просив закрити кримінальне провадження. Крім того, просив повернути заставу в розмірі 60 560,00 грн, внесену за підозрюваного ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 добровільно виявив намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, а командир військової частини НОМЕР_2 надав письмову згоду на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

19 грудня 2025 року від прокурора ОСОБА_3 надійшли заперечення щодо клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, мотивуючи свою незгоду тим, що в діях ОСОБА_4 вбачається реальна сукупність злочинів, а в такому випадку звільняти від кримінальної відповідальності неможливо. Свою позицію підкріплював правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 06 грудня 2023 року у справі № 715/396/23, від 21 березня 2024 року у справі № 761/1571/23, від 28 вересня 2022 року у справі № 447/528/22.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про неможливість задоволення клопотання з таких підстав.

За вимогами ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) та продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до положень ст. 44 КК України та ст. 285 КПК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Вказане узгоджується з пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою в цьому випадку є ч. 5 ст. 401 КК України.

Суд критично ставиться до позиції прокурора про те, що в діях ОСОБА_4 вбачається реальна сукупність злочинів, оскільки твердження прокурора прямо протирічить частині 1 ст. 33 КК України, де визначено, що сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Оскільки ОСОБА_4 не обвинувачується у вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, то в його діях відсутня реальна сукупність кримінальних правопорушень.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до усталеної судової практики, яка знайшла своє відображення у рекомендаціях, висловлених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», однією з умов звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна.

Окремо, суд звертає увагу, на законодавче регулювання подібних відносин за ч.2 ст. 309 КК України, які знайшли своє відображення у трансформації цієї норми, шляхом виключення із диспозиції статті поняття «повторно» на «протягом року після засудження за цією статтею», однак, норми ст. 401 КК України таких змін не зазнали.

За обставин, викладених в обвинувальному акті, оскільки в діяннях ОСОБА_4 наявні ознаки повторності, він не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його поверненням для продовження проходження військової служби та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002695 від 19 грудня 2024 року, відмовити.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурора.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя ОСОБА_1