Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1698/2025 Справа № 641/8654/25
УХВАЛА
11 листопада 2025 року
Досудовим розслідуванням встановлено, що перебуваючи за адресою: м. Харків, майдан Захисників України 1, під час розпиття спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_5 завдав ножом, який мав при собі, один удар в область підколінної ямки лівої ноги ОСОБА_6 , від чого останній помер на місці події.
Слідчий вважає, що вказані предмети мають силу речових доказів у зв`язку з чим просить задовільнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладання арешту на мобільний телефон, в іншій частині покладався на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КІІК України неприбуття особи не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, дійшов такого.
Постановою слідчого СВ відділу поліції №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 09.11.2025 вилучене майно визнано в якості речових доказів по кримінальному провадженню.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Поняття «особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт» в КПК України не визначається виключно правом власності на це майно; в це поняття включено також тих осіб, у володінні яких таке майно перебуває на інших підставах (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №355/55/18).
Відповідно до ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки відповідно до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту на зазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказане вище майно визнане речовим доказом, має значення для з`ясування істини та встановлення усіх обставин справи,
Проте, в клопотанні слідчий зазначає, що на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_5 наніс один удар ОСОБА_6 ножом, який мав при собі.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що прокурором надано докази, що вилучене майно, а саме: військовий кітель у пікселі зі слідами РБК, пластикові ножни «Gerber», має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів, суд доходить висновку про задоволення клопотання в цій частині та накладення арешту на вилучене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-175 КПК України,
Накласти арешт на вилучене під час обшуку особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході складання протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Харків, майдан Захисників України 1, майно, а саме:
-Військовий кітель у пикселі зі слідами РБК - поміщено до картонної коробки з підписами всіх учасників слідчої дії;
-Пластикові ножни «Gerber» - поміщено до сейф - пакету NPU5345839.
В іншій частині клопотання слідчого відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу направити для виконання до Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1