У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотання від 22 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 , в якій вона просить: скасувати постанову старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 22 жовтня 2025 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000856; зобов`язати уповноважену особу органу дізнання (дізнавача, прокурора) невідкладно визнати її потерпілою у даному кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки; зобов`язати уповноважену особу органу дізнання повторно розглянути клопотання від 13 жовтня 2025 року в частині зміни правової кваліфікації діяння з урахуванням долучених матеріалів про попередні епізоди.

Скарга мотивована тим, що 13 жовтня 2025 року нею було подано до ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві клопотання, у порядку статті 220 КПК України, про долучення матеріалів та проведення розслідування всіх епізодів.

23 жовтня 2025 року, тобто з порушенням встановлених процесуальним законодавством строків, вона, через електронну пошту, отримала супровідний лист та постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання від 22 жовтня 2025 року.

Разом з тим, вважає зазначену постанову необґрунтованою та незаконною. Зокрема, дізнавач ОСОБА_4 у постанові відмовила у задоволенні клопотання в частині допиту заявника в якості потерпілої, посилаючись на те, що остання не має статусу потерпілої. При цьому зазначивши, що підстав для визнання її потерпілою не вбачається.

Водночас, у межах кримінального провадження розслідується кримінальне правопорушення, передбачене статтею 356 КК України, об`єктивною стороною якого є заподіяння значної шкоди. Крім того, дізнавач визнає, що розслідує факт шкоди, але відмовляється визнати особу, якій ця шкода завдана.

Враховуючи вищевикладене, дізнавач використовує відсутність статусу як штучний процесуальний бар`єр для відмови у всіх інших правах заявнику.

Окрім того, незаконною є відмова дізнавача у зміні правової кваліфікації. Заявник у клопотанні просила змінити кваліфікацію розслідуваного кримінального правопорушення на статтю 194 КК України, однак дізнавачем було відмовлено у задоволенні клопотання в цій частині, посилаючись на те, що об`єктивних підстав для зміни правової кваліфікації не встановлено та не виявлено доказів, які б вплинули на зміну кваліфікації. При цьому, у цій же постанові дізнавачем задовольняється клопотання ОСОБА_3 в частині витребування та долучення матеріалів перевірок за попередніми епізодами, що доводять систематичність та умисел, що прямо вказує на ознаки статті 194 КК України. Також, дізнавач, долучаючи докази, відмовляється враховувати їх для кваліфікації.

Беручи до уваги вищевикладене, заявник просила задовольнити скаргу.

14 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення заявника, в яких ОСОБА_3 зазначила, що кримінальне провадження № 0000856 було відкрито на підставі ухвали слідчого судді, оскільки службові особи Солом`янського УП протиправно та системно відмовлялися вносити до ЄРДР відомості за її попередніми, неодноразовими заявами про кримінальне правопорушення, а саме: заявою від 30 червня 2025 року (кидання яєць в автомобіль), заявою від 01 липня 2025 року (повторне кидання яєць), заявою від 03 липня 2025 року (обливання автомобіля фарбою та нафтопродуктами).

Крім того, зауважила, що дізнавач вдається до процесуальної маніпуляції, яка виражається у тому, що задовольняючи подане клопотання в частині витребування у заявника наявних фотодоказів, у той же час, дізнавач відмовляє у визнанні її потерпілою, чим позбавляє останню процесуального статусу, що необхідний для подання цих доказів та участі у слідчих діях.

На підставі викладеного, просила скаргу задовольнити.

Особа, яка подала скаргу - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак матеріали справи містять її заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Дізнавач, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала скаргу та уповноваженої особи ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність особи, яка подала скаргу та дізнавача, які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як установлено в ході судового розгляду, відділом дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000856 від 03 жовтня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

13 жовтня 2024 року ОСОБА_3 подала до відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві клопотання, в порядку статті 220 КПК України, про долучення матеріалів та проведення розслідування всіх епізодів протиправних дій, в якому просила: 1) витребувати з підрозділу діловодства Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві матеріали перевірок за її попередніми заявами від 30 червня 2025 року, 01 липня 2025 року, 03 липня 2025 року та за зверненням № Р-32757 від 06 серпня 2025 року; 2) долучити зазначені матеріали до кримінального провадження № 0000856; 3) здійснити досудове розслідування, враховуючи всі зазначені епізоди як єдиний ланцюг умисних протиправних дій; 4) провести її допит як потерпілої та в його ході витребувати у неї наявні фотодокази по всіх зазначених епізодах, оглянути їх та долучити до матеріалів провадження як докази; 5) розглянути питання про зміну правової кваліфікації діяння з урахуванням систематичності дій та наявності ознак умислу пошкодження майн (стаття 194 КПК України).

Постановою старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 22 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання про долучення матеріалів та проведення розслідування всіх епізодів протиправних дій від ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження 0000856 від 03 жовтня 2025 року, у порядку статті 223 КПК України, частково відмовлено.

Зі змісту постанови вбачається, що дізнавачем були задоволенні пункти 1, 2, 3 та 4 в частині витребування фотодоказів клопотання ОСОБА_3 від 13 жовтня 2025 року.

Разом з тим, відмовлено у задоволенні клопотання в частині допиту ОСОБА_3 в якості потерпілої та зміни правової кваліфікації розслідуваного кримінального правопорушення.

Вищевказана постанова є предметом оскарження у даній справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Мотивуючи постанову в частині відмови дізнавачем було зазначено: «…встановлено, що ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не має процесуального статусу потерпілої, сторони кримінального провадження, представника потерпілої або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження або потерпілою, її клопотання в частині проведення слідчих (розшукових) дій та зміни кваліфікації не підлягає задоволенню, оскільки подане особою, яка не має відповідних процесуальних повноважень.

… На момент розгляду клопотання об`єктивних підстав для зміни правової кваліфікації не встановлено, тому вимога ОСОБА_3 у цій частині є необґрунтованою.

Крім того, в ході дізнання не виявлено доказів, які б вплинули на зміну кваліфікації даного кримінального правопорушення. Тому на даний період часу неможливо змінити кваліфікацію у порядку статті 220 КПК України.

… з огляду на відсутність доказів заподіяння шкоди гр. ОСОБА_3 підстав для визнання її потерпілою не вбачається, у разі наявності обставин для визнання вас потерпілим, вас буде викликано для вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого».

Відповідно до частини третьої статті 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Проаналізувавши зміст наведених положень та зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя дійшла висновку, що постанова в частині відмови проведення допиту ОСОБА_3 в якості потерпілої винесена з дотриманням вимог частини п`ятої статті 110 КПК України, так як містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування.

Разом з тим, ОСОБА_3 ставить перед слідчим суддею питання про зобов`язання дізнавача визнати її потерпілою, проте, зі змісту поданого до відділу дізнання клопотання вбачається, що нею не порушувалось питання щодо вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої або визнання її потерпілою.

Відповідно до частини другої статті 55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, водночас, діючий КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою. Отже, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, заявник має право в порядку статті 220 КПК України звернутися до слідчого у кримінальному провадженні з клопотанням про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, та у разі відмови, оскаржити прийняте слідчим рішення.

З матеріалів скарги не вбачається будь-яких доказів, що доводили б звернення ОСОБА_3 до органу дізнання із клопотанням про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, та визнання її потерпілою.

Отже, вимога ОСОБА_3 про зобов`язання дізнавача визнати її потерпілою у кримінальному провадженні є передчасною, оскільки таке питання не було предметом розгляду за клопотанням від 13 жовтня 2025 року, тому задоволенню не підлягає.

Щодо зобов`язання дізнання повторно розглянути клопотання від 13 жовтня 2025 року в частині зміни правової кваліфікації діяння з урахуванням долучених матеріалів про попередні епізоди, то слід зазначити, що згідно з частиною четвертою статті 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином, рішення по суті щодо порушеного заявником питання вже прийнято, а положеннями статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень дізнавача, слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні, до яких не відноситься рішення щодо зміни або відмови у зміні кваліфікації правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд особою, яка подала скарга, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови про часткову відмову у задоволенні клопотання, а відтак, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 93, 220, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотання від 22 жовтня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1