Провадження № 1-кс/524/3004/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зі слів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001668 від 04.09.2025 року,-

У С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001668 від 04.09.2025 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 04.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за фактом вимагання вчиненого в умовах воєнного стану.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 24 лютого 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022. У подальшому 21 жовтня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 4643-IX від 21 жовтня 2025 року, яким затвердила Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, який розпочав діяти з 05 листопада 2025 року, що означає його продовження до 03 лютого 2026 року, у зв`язку з триваючою агресією РФ. У серпні 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено у ОСОБА_7 виник прямий злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння грошовими коштами раніше знайомої ОСОБА_8 шляхом вимагання у останньої їх передачі з погрозою насильства над потерпілою у виді заподіяння шкоди її здоров`ю та життю, а також погрозою знищення її майна. У період з серпня 2025 року по 15 грудня 2025 року ОСОБА_4 позиціонуючи себе особою, дотичною до кримінального середовища та яка має відповідні зв`язки, та можливості, в тому числі можливість організувати спричинення тілесних ушкоджень за необхідності або спричинити пошкодження майна шляхом підпалу, під час особистих зустрічей та неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_8 висунула останній протиправну вимогу передачі грошових коштів в сумі 3 000 доларів США, усвідомлюючи, що між нею та ОСОБА_8 не має жодних цивільно-правових відносин і вказану суму грошових коштів у борг ОСОБА_8 від неї не отримувала та у ОСОБА_8 не виникало жодних зобов`язань перед нею у розумінні цивільно-правових відносин щодо передачі зазначеної суми. Так, 29 жовтня 2025 близько 12:40 год, ОСОБА_4 , діючи з прямим злочинним умислом, з метою незаконного збагачення, під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 , яка відбулась за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи відносно ОСОБА_8 психологічне пригнічення, відчуваючи свою перевагу, категорично висунула вимогу потерпілій ОСОБА_8 щодо передачі їй грошових коштів у сумі 3000 доларів США, мотивуючи цю дію надуманим приводом виниклого у потерпілої зобов`язання перед її матір`ю ОСОБА_9 по оплаті послуг правової допомоги останньої, обвинувальний акт щодо якої розглядається по суті у Автозаводському районному суді міста Кременчука, погрожуючи при цьому ОСОБА_8 насильством психологічного та фізичного характеру. ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел направлений на безпідставне отримання грошових коштів від потерпілої ОСОБА_8 в сумі 3000 доларів США шляхом вимагання, попередньо домовившись про зустріч з потерпілою 15 грудня 2025 року близько 12 год. 20 хв., перебуваючи поблизу буд. № 2 пл. Перемоги м. Кременчук Полтавської області зустрілася з ОСОБА_8 та одержала від останньої грошові кошти у сумі 3 000 доларів США, що станом на 15 грудня 2025 року еквівалентно 126 580 гривень 80 копійок згідно офіційного курсу Національного банку України, тим самим досягнула своєї злочинної мети вимагання з використанням погроз насильства відносно ОСОБА_8 .

15.12.2025 року ОСОБА_4 затримано о 12 год. 31 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

16.12.2025 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив задовольнити, підозрювану ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення даного клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, підозрювана не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування, слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначеним у даній статті. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання та дослідженими у судовому засіданні: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 04.09.2025 в якому повідомлені обставини щодо вимагання грошей; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.11.2025; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 від 12.11.2025; протоколом впізнання особи за фотознімками з потерпілою від 12.11.2025; протоколом НСРД у виді аудіо-відео контролю особи від 31.10.2025; протоколом НСРД у виді візуального спостереження за особою від 31.10.2025; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 15.12.2025, протоколом огляду місця події від 15.12.2025, вилученими під час затримання коштами.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3 ,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілу та свідка у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення..

Щодо доводів сторони захисту щодо недоведеності ризиків, про які зазначено у клопотанні, слідчий суддя зазначає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення свідчать про її підвищену суспільну небезпечність.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, на даній стадії досудового розслідування наведені дані свідчать поза розумним сумнівом про причетність ОСОБА_4 до події вказаного кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя згідно з вимогами ст.178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 з урахуванням обсягу підозри, покарання, яке загрожує у разі визнання винною, у підозрюваної наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, а саме те, що вона вчинила особливо тяжкий злочин, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може переховуватись від суду та органу досудового розслідування, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Зважаючи на зазначені вище обставини, молодий вік, стан здоров`я, відсутність зареєстрованого місця проживання, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваної, яка повідомила, що останні чотири роки проживає зі співмешканцем за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, не працює, не має матеріального доходу, не має міцних соціальних зв`язків, є особою, що раніше притягувалася до кримінально відповідальності за вчинення злочину проти власності та може вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також розмір завданої матеріальної шкоди, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року, становить 121120 гривень, вважаючи вказану суму достатньою для запобігання переховуванню підозрюваного від слідства, а також - враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу підозрюваного та для запобігання зазначеним ризикам. При внесенні застави на підозрюваного будуть покладатися наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001668 від 04.09.2025 року, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів на період досудового розслідування.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України визначити з 12 год. 31 хв. 16.12.2025 року по 12 год. 31 хв. 13.02.2026 року.

Визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року, становить 121120 гривень.

Застава відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року, становить 121120 гривень, може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26304855
Банк отримувачаДКСУ, м.Київ
Код банку отримувача (МФО)820172
Рахунок отримувачаUA0015950

В платіжному документі в призначені платежу ОБОВ`ЯЗКОВО зазначається для ЗАСТАВИ: назва суду; інформація про постанову (ухвалу) судді чи суду та прізвище, ім`я, по батькові підсудного (дана інформація необхідна для оперативного повернення застави в порядку передбаченому чинним законодавством).

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська УВП (№ 23)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та слідчого суддю Автозаводського районного суду м. Кременчука.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська УВП (№ 23)» у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_4 зобов`язана роз`ясняти йому обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців з моменту внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_11