ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 17 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м.Полтава, щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявами від 22 серпня 2025 року, 26 серпня 2025 року, 09 жовтня 2025 року та 21 жовтня 2025 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що відомості за заявами ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вже внесено до ЄРДР та триває досудове розслідування, що виключає можливість повторного внесення даних відомостей до ЄРДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подану скаргу. Вказує, що до ЄРДР за №0001050 внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_7 .

При цьому, уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого в м.Полтава, не внесено відомості про вчинення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 367 КК України.

Прокурора та заявник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились. Просили розгляд провадження провести за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до такого висновку.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Тобто, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження, 22 серпня 2025 року, 26 серпня 2025 року, 09 жовтня 2025 року та 21 жовтня 2025 року ОСОБА_6 звернулась до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, із заявою про вчинення посадовими особами військової частини НОМЕР_2 кримінальних правопорушень, які призвели до зникнення безвісти її брата ОСОБА_7 .

Однак, відповідно до матеріалів провадження, 03.06.2025 року до ЄРДР внесено відомості за №0001050 за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_7 під час виконання бойового завдання, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

На даний час у даному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування, проводяться всіх необхідні слідчі дії, направлені на встановлення обставин зникнення безвісти військовослужбовця та вини осіб, причетних до інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, заявник ОСОБА_7 повторно звернулася із заявами від 22 серпня 2025 року, 26 серпня 2025 року, 09 жовтня 2025 року та 21 жовтня 2025 року, в яких зазначає аналогічні обставини вчинення протиправних дій, досудове розслідування яких триває, а тому зазначене не може слугувати підставою для ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

У свою чергу, твердження заяв ОСОБА_6 зводяться до непогодження із діями посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо особливостей проходження ОСОБА_7 військової служби, що можуть бути оскаржені у порядку, визначеному законом.

При цьому, всупереч доводам апелянта, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, відомості про які внесені до ЄРДР та по яким вже здійснюється досудове розслідування.

Таким чином, доводи ОСОБА_6 у заявах про кримінальні правопорушення від 22 серпня 2025 року, 26 серпня 2025 року, 09 жовтня 2025 року та 21 жовтня 2025 року не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 .

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 17 листопада 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4