Провадження № 1-кп/127/970/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 30.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрик, Літинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявила клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закриття провадження у справі, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 добровільно звернувся до лікувального закладу та в період з 22.09.2025 по 07.10.2025 пройшов стаціонарне лікування від наркоманії у КНП «ВОКЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР».

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив суд його задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності, зазначив, що добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс стаціонарного лікування, оскільки розумів, що потребує лікування. Зазначив, що на даний час вилікувався, наркотичні і психотропні речовини не вживає.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із проходженням обвинуваченим курсу лікування.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Як вбачається із п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 26.04.2022 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів» звільнення особи від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України допускається лише за умови, що винна особа добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підставі, суду необхідно з`ясовувати чи дійсно страждала особа на наркоманію і потребувала лікуванні від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

За змістом ч. 4 ст. 309 КК України особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 29 листопада 2021 року у справі № 357/11205/19 (провадження № 51-2776кмо21) особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим, якщо порівняти, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. Причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та проблем, пов`язаних зі здоров`ям десятого перегляду (МКХ-10), до якої Україна приєдналася в 1999 року, всі види залежності від психоактивних речовин (ПАР) кодуються в рамках діагностичного модуля F10-F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин».

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно звернувся до КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», де з 22.09.2025 по 07.10.2025 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «психічні і поведінкові розлади, викликані одночасним вживанням декількох речовин згубне вживання, F19.1», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 18069 від 08.10.2025.

Вказані обставини свідчать про наявність дійсного та добровільного бажання обвинуваченого ОСОБА_3 пройти курс лікування від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_3 суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження та чи не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 309 КК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення даних положень наполягав на закритті провадження.

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думки учасників судового провадження, судом беззаперечно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 дійсно страждав на захворювання пов`язане із наркоманією, добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов відповідний курс лікування, а тому клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2025 підлягає скасуванню.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У порядку ст. ст. 124, 126 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 314, 370, 372 КПК України, ст. 309 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 30.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України закрити.

Речові докази, а саме:

?поліетиленове пакування із вмістом кристалічної речовини, який було поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP1491668, який зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знищити;

?психотропну речовину - PVP, масою 0, 4666 г., яку поміщено до сейф-пакету «МВС Україна Експертна служба» № 8889071, який зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знищити.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2025 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави у сумі 3565, 60 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: