490/9021/25 30.10.2025
н/п 1-кс/490/4404/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене керівником Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Васильки Снігурівського району Миколаївської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, розлученої, не працюючої, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ч.3 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ч.3 ст.135 КК України, за наступних обставин.

Так, відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150, ст.154, ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України (2002), дитині повинно належати право на здоровий ріст і розвиток, належне харчування, житло, розваги; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків у всякому випадку в атмосфері любові, морального і матеріального забезпечення; дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання, і ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитина повинна зростати в умовах турботи, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки повинні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для її лікування, догляду, навчання, готувати дитину до суспільно корисної діяльності.

В порушення вищезазначених норм, ОСОБА_4 , будучи матір`ю та маючи на вихованні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (повних 4 роки) та малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (повних 3 роки), які в силу свого малолітнього віку та рівня розумового і соціального розвитку не могли в повній мірі піклуватись про себе, самостійно харчуватись та безпечно для свого життя та здоров`я користуватись побутовими приладами, у тому числі газовими приборами, ігноруючи потреби своїх малолітніх дітей, не забезпечила їх нормальними умовами проживання, харчуванням, не слідкувала за станом їхнього здоров`я, вела аморальний та паразитичний спосіб життя, що призводило до ухилення її від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей, за що притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.06.2024).

26.10.2025 в нічний час, приблизно о 22 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 маючи можливість належно виконати обов`язки, встановлені ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, шляхом закриття вхідних дверей на замок, залишила самих своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на тривалий час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без догляду та допомоги, у зв`язку з чим вони були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через своє малолітство, цим самим не забезпечила нормальне існування своїх дітей, хоча повинна була і мала змогу (можливість) їм допомагати. Після чого, ОСОБА_4 направилась разом з колишнім чоловіком ОСОБА_10 та своїм знайомим ОСОБА_11 до кафе «12 місяців», розташованого в Інгульському районі м. Миколаєва, де почала вживати спиртні напої. В цей час, малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_8 за невстановлених обставин, перебуваючи в квартирі, не усвідомлюючи в силу малолітства характеру своїх дій, пройшовши до ванної кімнати відчинили кран, наповнюючи ванну гарячою водою, що призвело до спрацювання встановленого на кухні газового водонагрівача, та інтенсивного спалювання в великих обсягах природного газу. В зв`язку з тривалим та неконтрольованим наповненням ванни гарячою водою, кімната ванної кімнати почала наповнюватись парою та угарним газом від працюючого газового водонагрівача, що почав проникати з системи вентиляції до ванної кімнати наповнювати інші кімнати квартири, досягши небезпечної для життя людини концентрації, та в результаті проявленої ОСОБА_4 бездіяльності у формі злісного невиконання встановленого законом обов`язку по догляду за дітьми призвів до настання смерті малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тіла яких були виявлені ОСОБА_4 27.10.2025 приблизно о 10:00 годині, при поверненні додому. Смерті малолітніх дітей можливо було уникнути в разі належного виконання ОСОБА_4 покладених на неї батьківських прав та обов`язків.

Отже, ОСОБА_4 в період часу з 22 години 26.10.2025 по 10:00 годин 27.0.2025, залишивши свого малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в силу свого малолітнього віку та рівня розумового і соціального розвитку не могли в повній мірі піклуватись про себе, самостійно харчуватись та безпечно для свого життя та здоров`я користуватись побутовими приладами, у тому числі газовими приборами, будучи зачиненими в квартирі за місцем їх мешкання по АДРЕСА_1 , без нагляду дорослих на понад 12 годин, злісно ухилялась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, які полягали у догляді за дітьми та піклуванням про її здоров`я, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді настання смерті її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , смерть яких відповідно до лікарських свідоцтв настала внаслідок отруєння угарним газом.

Крім того досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , в порушення ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, ст. 19 Конвенції «Про права дитини», ігноруючи свій обов`язок як матері піклуватися про своїх дітей, в період часу з 22-00 годин 26.10.2025 до 10-00 годин 27.10.2025, більш точного часу не встановлено, шляхом закриття вхідних дверей на замок, залишила самих своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тривалий час за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , без догляду та допомоги, у зв`язку з чим вони були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через своє малолітство, тим самим не забезпечила нормальне існування своїх дітей, хоча повинна була та мала змогу (можливість) їм допомагати. В цей час, малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_8 за невстановлених обставин, перебуваючи в квартирі, не усвідомлюючи в силу малолітства характеру своїх дій, пройшовши до ванної кімнати відчинили кран, наповнюючи ванну гарячою водою, що призвело до спрацювання встановленого на кухні газового водонагрівача та інтенсивного спалювання у великих обсягах природного газу. В зв`язку з тривалим та неконтрольованим наповненням ванни гарячою водою, кімната ванної кімнати почала наповнюватись парою та угарним газом від працюючого газового водонагрівача, що почав проникати з системи вентиляції до ванної кімнати, наповнювати інші кімнати квартири, досягнувши небезпечної для життя людини концентрації, та призвів до настання смерті малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тіла яких були виявлені ОСОБА_4 27.10.2025 приблизно о 10:00 годині при поверненні додому.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 166, ч. 3 ст. 135 КК України, як злісне невиконання встановлених законом обов`язків матері по догляду за дітьми, що спричинило тяжкі наслідки (смерть малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та завідоме залишення без допомоги осіб, які перебувають в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, вчинене матір`ю, яка зобов`язана була піклуватися про цих осіб, коли вона сама поставила потерпілих в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27.10.2025 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та 28.10.2025 р. їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.166, ч.3 ст.135 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за вчинення якого передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років, існують ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, можливість у підозрюваної, у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зустрітись із свідками та незаконно впливати на них з метою отримання необхідних свідчень, вчинення інших кримінальних правопорушень, неможливість запобігання вказаним ризикам у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий просить про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених.

Підозрювана ОСОБА_4 , яка свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнала, та її захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пославшись на недоведеність ризиків, просили обрати менш тяжкий запобіжний захід.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.166, ч.3 ст.135 КК України підтверджується даними: рапорту заступника начальника СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 27.10.2025; рапорту старшого слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 28.10.2025; протоколу огляду місця події від 27.10.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 27.10.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 27.10.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 27.10.2025; протоколу огляду предмету від 27.10.2025; протоколу затримання, у порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України; протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 27.10.2025; протоколу огляду трупа ОСОБА_8 від 27.10.2025; протоколу огляду трупа ОСОБА_8 від 27.10.2025; постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.06.2024; лікарського свідоцтва про смерть малолітнього ОСОБА_8 від 27.10.2025 №2687; лікарського свідоцтва про смерть малолітньої ОСОБА_9 від 27.10.2025 №2686; поясненнями підозрюваної ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності є достатньо вагомими для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.166, ч.3 ст.135 КК України.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, згідно до Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5-328кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрювана ОСОБА_4 , яка хоча і до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте розлучена, інших утриманців, окрім померлих дітей, не має, не працевлаштована, проживає не за зареєстрованим місцем проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у останньої, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від двох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, обізнана про свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, доказів існування вказаного ризику слідчому судді не надано.

Враховуючи вищевикладене, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_4 у разі визнання винною у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких вона підозрюється, серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваній, а також фактичні обставини ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам на даній стадії кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, виходячи з обставин, викладених у підозрі, особи підозрюваної, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, та свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень не заперечує, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності визначення підозрюваній при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ч.3 ст.135 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали по 25 грудня 2025 року включно.

Визначити розмір застави 121 120 гривень, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області ОСОБА_4 слід негайно звільнити з - під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 , на строк по 25 грудня 2025 року включно обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи(залежно від стадії кримінального провадження);

- не відлучатися за межі м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- утриматись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1