УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.26 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (приймав участь у судовому

засіданні в режимі відеоконференції),

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області клопотання Полтавської обласної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0000022 від 08.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, в якому не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання Полтавської обласної прокуратури про закриття кримінального провадження, в якому не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У клопотанні зазначено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 08.02.2019 за ч. 2 ст. 127 КК України за фактом побиття та психологічного тиску працівниками міліції на ОСОБА_5 з метою отримання її зізнавальних показань щодо крадіжок худоби. Зазначене кримінальне провадження розпочате на підставі листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2265/33-30-19/5.2.2 від 21.01.2019 про те, що рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Дудка проти України» (далі - Рішення) присуджено виплатити 4 500 євро заявнику, у зв`язку із порушенням державою Україна статті 3, пункту 1, підпункту «с» пункту 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з жорстоким поводженням із ОСОБА_5 , працівників міліції під час тримання її під вартою та непроведенням ефективного розслідування щодо цього, а також стосовно порушення прав на правову допомогу та не свідчити проти себе.

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дудка проти України» від 08 грудня 2018 року, встановлено, що 14 листопада 2004 року, згідно з твердженнями заявниці о 08 год 30 хв, працівники міліції доставили її з дому до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відділ міліції) для перевірки її можливої причетності до крадіжок худоби. Згідно з твердженнями заявниці ( ОСОБА_5 ), у відділі міліції вона зазнала побиття та психологічного тиску з метою отримання її зізнавальних показань щодо вчинення цих злочинів. Працівники міліції били її в обличчя, поклали її на підлогу обличчям униз, наступили їй на ноги та викрутили руки за спину. Її також змусили розставити ноги якомога ширше, погрожуючи побиттям, якщо вона впаде. Її клопотання про надання захисника були, як стверджувалося, залишені без задоволення. У той самий день, перебуваючи під вартою у відділі міліції, заявниця написала «явку з повинною», у якій зізналася у вчиненні кількох крадіжок худоби, та дала «пояснення», у яких, згідно з твердженнями Уряду, вона зазначила, що вчинила злочини у складі групи осіб. Суду не були надані копії цих показань та «пояснень». Як вбачається з наявних скарг, поданих захисником заявниці до національних органів влади, заявниця написала окремий документ щодо кожного зі своїх зізнавальних показань. Крім того, з моменту затримання заявниці, їй незаконно перешкоджали бачитись із захисником - адвокатом ОСОБА_4 з 16.11.2004 до 24.11.2004, тобто після проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій за участю заявниці.

У клопотанні вказано, що під час досудового розслідування встановлено, що у період з жовтня 2003 року по листопад 2004 року було вчинено низку крадіжок худоби з різних сільськогосподарських підприємств, у зв`язку з чим було порушено кримінальну справу. 14 листопада 2004 року, згідно з твердженнями ОСОБА_5 о 08 год 30 хв працівники міліції доставили її з дому до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки її можливої причетності до зазначених злочинів. Згідно з твердженнями ОСОБА_5 у відділі міліції вона зазнала побиття та психологічного тиску з метою отримання її зізнавальних показань щодо крадіжок худоби, працівники міліції били її в обличчя, поклали її на підлогу обличчям униз, наступили їй на ноги та викрутили руки за спину. Її також змусили розставити ноги якомога ширше, погрожуючи побиттям, якщо вона впаде. Її клопотання про надання захисника були, як стверджувалося, залишені без задоволення.

У той самий день о 18 год. 10 хв. слідчий ІНФОРМАЦІЯ_2 , у провадженні якого знаходилася справа про крадіжку худоби, склав протокол про затримання ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні злочину. ОСОБА_5 підписала протокол про роз`яснення їй її процесуальних прав. У цьому протоколі вона зазначила, що не потребувала послуг захисника на цій стадії провадження. Тому слідчий виніс постанову про проведення без участі захисника досудового слідства у кримінальній справі щодо вчинених у 2003-2004 роках крадіжок.

Після цього ОСОБА_5 була допитана як підозрювана за відсутності захисника. У протоколі допиту зазначено, що її право на захисника та на побачення з ним до першого допиту (як і право не давати показання щодо себе) були роз`яснені заявниці до початку допиту. Згідно з протоколом ОСОБА_5 зізналася у низці крадіжок худоби у 2003 та 2004 роках, вчинених у складі групи осіб, та надала деякі подробиці щодо цього. Слідчий не поставив жодних запитань і не зробив жодних зауважень.

16 листопада 2004 року мати ОСОБА_5 підписала договір про надання заявниці правової допомоги захисником ОСОБА_4 . Тричі у той самий день та двічі 17 листопада 2004 року (уранці та у другій половині дня) він намагався побачитися із ОСОБА_5 , проте з різних причин чергові працівники міліції відмовляли йому у доступі до відділу міліції. Після кожної спроби 17 листопада 2004 року ОСОБА_4 подавав до прокуратури скаргу на незаконне перешкоджання працівниками міліції його побаченню із ОСОБА_5 та стверджував, що всі слідчі дії, проведені за участю ОСОБА_5 , але за його відсутності, мали вважатися такими, що проведені у порушення прав ОСОБА_5 на захист.

17 листопада 2004 року, під час обідньої перерви, ОСОБА_4 вдалося побачитися зі слідчим та заявити клопотання про допущення його до участі у провадженні в якості захисника ОСОБА_5 на підставі укладеної з матір`ю заявниці угоди. З матеріалів справи вбачається, що того самого дня слідчий допустив ОСОБА_4 до провадження щодо вчиненої 02 листопада 2004 року крадіжки та надав йому дозвіл зустрітися із ОСОБА_5 .

У той самий день - згідно з офіційними документами з 08 год 15 хв до 11 год 30 хв, згідно з твердженнями ОСОБА_5 у другій половині дня, - було проведено відтворення обстановки та обставин події за присутності слідчого, двох понятих та експерта-криміналіста. У відповідному протоколі, підписаному ОСОБА_5 без жодних зауважень, зазначено, що перед початком відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 були роз`яснені її конституційні права не давати показання щодо себе та її право відмовитися від участі у відтворенні обстановки і обставин події або наполягати на проведенні слідчої дії за присутності захисника. ОСОБА_5 відмовилася (згідно з протоколом «за присутності захисника») від здійснення цих прав та висловила бажання провести відтворення обстановки та обставин події без участі захисника.

Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 надала детальну інформацію щодо вчиненої уранці 02 листопада 2004 року крадіжки та вказала місце, де нею були забиті вкрадені тварини. При безпосередньому огляді місця події були виявлені дві відрізані голови худоби та дві відповідні бирки.

За результатами судового засідання щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, яке відбувалося того самого дня з 17 год 00 хв до 18 год 15 хв., тримання ОСОБА_5 під вартою було продовжено до десяти діб. Як зазначено у протоколі судового засідання, на початку засідання ОСОБА_5 висловила бажання, щоб її представляв ОСОБА_4 і її клопотання було задоволене судом. Після прибуття ОСОБА_4 заявниця заявила клопотання про побачення із захисником наодинці. Заслухавши ОСОБА_4 , який стверджував, що був уповноважений представляти інтереси заявниці з 09 год 00 хв 16 листопада 2004 року, але з того часу йому незаконно перешкоджали бачитися з нею, суд оголосив перерву до 18 год 10 хв, щоб дозволити заявниці побачитися із захисником наодинці.

Згідно з твердженнями заявниці жодного такого побачення забезпечено не було та фактично захисник не був допущений у судове засідання. У протоколі судового засідання нічого не зазначено про участь ОСОБА_4 після закінчення перерви.

17 листопада 2004 року ОСОБА_5 була переміщена до ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІТТ). У журналі доставлених осіб ізолятора зазначено, що після доставлення ОСОБА_5 в неї були виявлені садна на підборідді, лівому лікті та стегні, крововилив на правому стегні та подряпина на лівому коліні. Крім того, у журналі зазначалося, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 були отримані за три дні до її поміщення до ізолятора та що вона не висунула скарг працівникам ІТТ.

18 листопада 2004 року ОСОБА_4 безуспішно намагався побачитися із ОСОБА_5 у ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки він не був поінформований про її переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_5 . У той самий день він звернувся зі скаргою до прокуратури, стверджуючи, що він не мав можливості побачитися із ОСОБА_5 та не був поінформований про її переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

19 листопада 2004 року заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовив у наданні дозволу на побачення захиснику із заявницею, оскільки кабінет слідчого, нібито, був зайнятий, а іншого способу задовольнити його клопотання не було. У той самий день захисник поскаржився на цей факт прокурору. Зокрема, він зазначив, що чекав біля ІНФОРМАЦІЯ_5 до закінчення робочого дня та не побачив нікого, хто б виходив з будівлі, окрім працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . На його думку, це становило доказ того, що вони «проводили роботу із заявницею» за відсутності захисника.

23 листопада 2004 року ОСОБА_4 знову поскаржився до прокуратури Оржицького району, що він досі не мав можливості побачитися із ОСОБА_5 та на ненадання прокурором відповіді на його чотири попередні скарги про порушення прав ОСОБА_5 на захист та його прав, як її захисника,

У той самий день з 12 год 29 хв до 16 год 14 хв за присутності слідчого, двох понятих та експерта-криміналіста було проведено ще одне відтворення обстановки та обставин події. У відповідному протоколі, підписаному ОСОБА_5 без зауважень, зазначалось, що вона була поінформована про свої процесуальні права, але остання відмовилася від допомоги захисника під час цієї слідчої дії.

Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 надала детальну інформацію щодо дев`яти епізодів крадіжок худоби, які вона, як стверджувалося, вчинила у складі групи осіб у 2003 та 2004 роках, та вказала напрямки, з яких її співучасники привозили їй вкрадених тварин, і місця, де вона забивала худобу. У протоколі відтворення обстановки та обставин події також зазначено, що після закінчення відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 засвідчила, що давала показання добровільно без будь-якого фізичного чи психологічного впливу працівників міліції.

24 листопада 2004 року після роз`яснення ОСОБА_5 її процесуальних прав як підозрюваної вона висловила бажання, щоб її представляв ОСОБА_4 . У той самий день останній був допущений до участі у провадженні щодо крадіжок, вчинених у 2003-2004 роках.

У той самий день у присутності захисника ОСОБА_4 заявниці було пред`явлено обвинувачення у вчиненні 02 листопада 2004 року крадіжки у складі групи осіб. Вона була допитана як обвинувачена у зв`язку з цим ОСОБА_5 заперечила свою вину у вчиненні крадіжки та стверджувала, що дала свої попередні показання після того, як їй сказали, що інші особи звинуватили її у вчиненні крадіжки та не було сенсу заперечувати свою вину. Коли у неї запитали, як сталося, що вона знала та показала місце, де були заховані голови забитих тварин, вона заявила, що про це місце їй розповіли поняті.

09 грудня 2004 року прокурор Оржицького району видав припис, яким зобов`язав начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 порушення прав заявниці на захист та забезпечити їй можливість бачитися зі своїм захисником ОСОБА_4 без будь-яких обмежень у кількості та тривалості таких побачень.

17 грудня 2004 року ОСОБА_4 було відмовлено у побаченні з ОСОБА_5 , оскільки він не отримав дозволу на це у новопризначеного слідчого у справі. У той самий день ОСОБА_4 поскаржився на цей факт прокурору, посилаючись на невиконання працівниками міліції припису прокурора від 09 грудня 2004 року.

22 грудня 2004 року після роз`яснення ОСОБА_5 її процесуальних прав у справі щодо вчиненої уранці 02 листопада 2004 року крадіжки вона висловила бажання, щоб її представляв ОСОБА_4 . У той самий день слідчий допустив ОСОБА_4 до участі у цьому провадженні.

23 грудня 2004 року ОСОБА_4 знову було відмовлено у побаченні із заявницею, оскільки «інформація, яка б підтверджувала його допуск до участі у провадженні, була відсутня». Наступного дня ОСОБА_5 подала до прокуратури скаргу на ненадання їй дозволу на побачення зі своїм захисником. Останній також стверджував, що 22 грудня 2004 року їхнє побачення із заявницею було перерване і її вивели з кімнати для побачень.

У той самий день, 23 грудня 2004 року, під час судового засідання щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, яке проводилося з 10 год 00 хв до 12 год 00 хв у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стверджувала, що уранці 14 листопада 2004 року у відділі міліції вона заперечила участь у вчиненні крадіжок та безуспішно клопотала про надання їй допомоги захисника. Крім того, вона скаржилася на жорстоке поводження з нею з боку працівників міліції та що вони змусили її написати продиктовані ними зізнавальні показання щодо низки крадіжок. Вона надала детальний опис жорстокого поводження з нею 14 листопада 2004 року, наведений вище, та стверджувала, що боялася висувати будь-які скарги під час її обстеження судово-медичним експертом 22 листопада 2004 року.

У незазначену дату кримінальні провадження щодо всіх епізодів крадіжок були об`єднані в одну справу.

19 лютого 2005 року після роз`яснення ОСОБА_5 її процесуальних прав як обвинуваченої вона висловила бажання, щоб її представляв ОСОБА_4 . У його присутності їй було пред`явлене обвинувачення в організації у 2003 році злочинної групи та вчиненні у 2003 та 2004 роках низки крадіжок худоби.

02 березня 2005 року, підписуючи протокол про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, заявниця заперечила свою вину та зазначила, не надавши жодних деталей, що всі слідчі дії проводилися у порушення її прав на захист. ОСОБА_4 стверджував про відсутність доказів вини заявниці та, відповідно, клопотав про закінчення кримінального провадження щодо неї. У той самий день слідчий відмовив у задоволенні клопотання захисника, оскільки воно було необґрунтованим та викладене лише у загальних формулюваннях.

22 березня 2005 року справа щодо ОСОБА_5 , та її ймовірних співучасників була направлена на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі - районний суд).

19 квітня 2005 року районний суд провів попередній розгляд справи у присутності усіх обвинувачених та ОСОБА_4 . Під час цього розгляду жодних скарг висунуто не було.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_5 не визнала себе винною та стверджувала, що її зізнавальні показання були отримані працівниками міліції у результаті жорстокого поводження з нею та за відсутності захисника. Співобвинувачені ОСОБА_5 надали аналогічні показання.

15 вересня 2005 року районний суд визнав ОСОБА_5 винною у вчиненні низки епізодів крадіжок та обрав їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. При цьому він посилався, головним чином, на зізнавальні показання, надані ОСОБА_5 14, 17 та 23 листопада 2004 року та зізнавальні показання, надані її співучасниками під час досудового слідства. Відхиляючи твердження ОСОБА_5 про жорстоке поводження з боку працівників міліції, районний суд посилався на показання понятих, присутніх під час відтворення обстановки та обставин події 17 та 23 листопада 2004 року. Згідно з твердженнями цих свідків ОСОБА_5 та інші обвинувачені добровільно давали показання під час відтворень обстановки і обставин події. Крім того, суд посилався на показання, надані причетними працівниками міліції (кожен з яких заперечив проти всіх тверджень про жорстоке поводження), та на те, що під час судово-медичних обстежень ОСОБА_5 22 та 25 листопада 2004 року на її тілі не було виявлено жодних тілесних ушкоджень. Суд також зазначив, що протягом усього досудового слідства обвинувачені визнавали свою вину та ніколи не скаржилися на будь-яке жорстоке поводження, а від своїх показань відмовилися лише під час розгляду справи судом першої інстанції (суд вважав, що вони зробили це лише у межах своєї стратегії захисту).

15 березня 2006 року за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - апеляційний суд) скасував зазначений вирок та направив справу на новий розгляд. Він звернув увагу, на вибірковий підхід суду першої інстанції при оцінці доказів у справі, у тому числі доказів щодо стверджуваного жорстокого поводження та порушення прав заявниці на захист.

20 березня 2007 року прокурор виключив з обсягу обвинувачення ОСОБА_5 чотири епізоди крадіжок у зв`язку з відсутністю доказів.

18 квітня 2007 року районний суд визнав ОСОБА_5 та її співобвинувачених винними за всіма пунктами обвинувачення та обрав їм покарання у виді позбавлення волі на різні строки. ОСОБА_5 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки зі звільненням від відбування покарання. Вирок суду щодо ОСОБА_5 ґрунтувався на її явці з повинною та наданих нею 14, 17, 23 листопада 2004 року зізнавальних показаннях; зізнавальних показаннях, наданих її співучасниками під час досудового слідства, протоколах огляду місця події; показаннях потерпілих (тобто власників сільськогосподарських підприємств) та свідків, які підтверджували факт викрадення тварин з сільськогосподарських підприємств.

Районний суд відхилив твердження обвинувачених про жорстоке поводження з боку працівників міліції у зв`язку з необґрунтованістю. У зв`язку з цим він зазначив, що причетні працівники міліції заперечили всі твердження про жорстоке поводження; хірург, який оглядав заявницю 25 листопада 2004 року, зазначив, що він не виявив жодних тілесних ушкоджень при її огляді; судово-медичний експерт, який оглядав ОСОБА_5 22 листопада 2004 року, також підтвердив, що ним не було виявлено жодних тілесних ушкоджень на тілі заявниці, а поняті, які були присутні під час відтворень обстановки та обставин події (в яких брали участь обвинувачені), зазначили, що ОСОБА_5 та інші обвинувачені давали показання добровільно.

ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, стверджуючи, що районний суд не дотримався вказівок апеляційного суду та не розглянув належним чинам її твердження та твердження її співобвинувачених про жорстоке поводження збоку працівників міліції. Вона зазначила, що районний суд свідомо проігнорував докази, які доводили наявність у неї тілесних ушкоджень. Вона посилалася на відповідні відомості із журналу доставлених осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 та показання прокурора, який бачив тілесні ушкодження заявниці. Заявниця також оскаржувала правдивість показань працівників міліції з огляду на той факт, що вони були безпосередніми винуватцями. Вона також зазначила, що двоє понятих не могли бути об`єктивними, оскільки на час відповідних подій один із них перебував під слідством, а інший сам був колишнім працівником міліції, який мав тісні зв`язки з міліцією. ОСОБА_5 також стверджувала, що районний суд сфальсифікував надані під час судового засідання показання хірурга щодо результатів її обстеження 25 листопада 2004 року. У зв`язку з цим вона зазначила, що лікар-хірург фактично підтвердив наявність у неї тілесних ушкоджень, які він записав в амбулаторну картку заявниці. Зрештою заявниця стверджувала, що з 14 по 24 листопада 2004 року вона була незаконно позбавлена правової допомоги та що всі докази, на яких ґрунтувався її вирок, зокрема, її зізнавальні показання, були отримані протягом цього періоду. У зв`язку з цим вона також посилалася на безуспішні спроби свого захисника побачитись із нею протягом зазначеного періоду та на безуспішно подані ним до прокуратури скарги з цього приводу.

02 липня 2008 року апеляційний суд залишив без змін вирок районного суду. При цьому суд посилався на явку ОСОБА_5 з повинною та подальші зізнавальні показання, надані нею під час її допиту, які підтверджувалися показаннями її ймовірних співучасників, та тим, що останки тварин були виявлені у вказаному ОСОБА_5 під час відтворення обстановки та обставин події місці. Суд також зазначив, що твердження заявниці про жорстоке поводження були правомірно відхилені судом першої інстанції у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки працівники міліції заперечили будь-яке жорстоке поводження, а під час медичних обстежень ОСОБА_5 22 та 25 листопада 2004 року або при її подальших медичних обстеженнях під час тримання під вартою у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я з огляду на хронічні захворювання жодних тілесних ушкоджень виявлено не було.

ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, підтримавши, свої скарги на стверджуване психологічне та фізичне жорстоке поводження під час тримання її під вартою у відділі міліції та відсутність доступу до захисника з 14 по 24 листопада 2004 року. У зв`язку з цим вона доводила, що суди свідомо проігнорували докази, які доводили наявність у неї тілесних ушкоджень невдовзі після її затримання.

26 березня 2009 року ІНФОРМАЦІЯ_8 залишив без змін вирок ОСОБА_5 . Він зазначив, що її вина була доведена її власними показаннями, наданими нею як підозрюваною, у яких вона зізналася у вчиненні крадіжок та які вона згодом підтвердила під час відтворення обстановки та обставин події. ІНФОРМАЦІЯ_8 також встановив, що показання ОСОБА_5 підтверджувались зізнавальними показаннями її співобвинувачених.

Він зазначив, що її скарга на жорстоке поводження була ретельно перевірена судами нижчих інстанцій та законно відхилена у зв`язку з необґрунтованістю. ІНФОРМАЦІЯ_8 також зазначив, що твердження ОСОБА_5 були спростовані показаннями хірурга та судово-медичного експерта, а також показаннями працівників міліції. Щодо стверджуваного порушення прав заявниці на захист ІНФОРМАЦІЯ_8 зазначив, що під час досудового слідства ОСОБА_5 була поінформована про її право на захисника та що захисник, обраний на її власний розсуд, був допущений до участі у провадженні. Ухвала ІНФОРМАЦІЯ_9 була надіслана заявниці 08 квітня 2009 року.

У клопотанні вказано, що у даному кримінальному провадженні з метою об`єктивного, всебічного, повного та неупередженого встановлення всіх фактичних обставин справи проведено наступне.

06.08.2019 до ІНФОРМАЦІЯ_6 слідчим надіслано запит в порядку ст. 93 КПК України, щодо надання копій вироків ІНФОРМАЦІЯ_6 , ухвал ІНФОРМАЦІЯ_10 , ухвал ІНФОРМАЦІЯ_9 , які стосуються постановленого вироку відносно ОСОБА_5

09.09.2019 отримано від ІНФОРМАЦІЯ_6 копії судових рішень у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5

02.04.2020 до ІНФОРМАЦІЯ_6 слідчим надіслано запит в порядку ст. 93 КПК України, щодо надання копій документів, наявних у матеріалах кримінальної справи - процесуальних рішень слідчих прокуратур за заявами ОСОБА_5 щодо жорстокого поводження з нею працівниками ІНФОРМАЦІЯ_11 .

29.04.2020 отримано від ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідь щодо необхідності отримання запитуваних документів в порядку передбаченому Главою 15 КПК України.

03.06.2020 скеровано лист до ІНФОРМАЦІЯ_12 з метою отримання відомостей щодо займаних посад ОСОБА_6 та ОСОБА_7 станом на 2004-2005 роки, відповідь на який отримано 19.06.2020.

03.06.2020 до ІНФОРМАЦІЯ_13 слідчим надіслано запит в порядку ст. 93 КПК України, щодо надання копій матеріалів перевірки № 89ПР/04 за скаргою адвоката підзахисної ОСОБА_5 - ОСОБА_4 від 17.11.2004, яка проводилась прокуратурою Оржицького району та за результатами якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.01.2005. Згідно отриманої відповіді встановлено, що матеріали зазначених перевірок знищено у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання.

15.07.2020 слідчим надано доручення в порядку ст. 40, 41 КПК України оперативному підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_14 , щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та колишнього слідчих ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та провести допит останніх з приводу відомих їм обставин вчинення кримінальних правопорушень.

21.07.2020 допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що у 2004 році він працював на посаді старшого слідчого з ІНФОРМАЦІЯ_16 . Згідно наданих показань ОСОБА_6 брав участь у розслідуванні кримінальної справи № 03130145, фігурантом якої була ОСОБА_5 . Розслідування у справі проводилось відповідно до вимог чинного законодавства, будь-якого фізичного чи психологічного насильства до ОСОБА_5 ані ОСОБА_6 , ані його колеги не застосовували. Також ОСОБА_8 зазначив, що оскільки пройшов досить тривалий проміжок часу будь-якої конкретики в вказаній кримінальній справі повідомити не може.

14.09.2020 слідчим надано доручення в порядку ст. 40, 41 КПК України оперативному підрозділу - Полтавському управлінню ДВБ НП України, щодо допиту ОСОБА_9 , колишніх співробітників ІНФОРМАЦІЯ_11 та понятих, що були присутні під час затримання ОСОБА_5 щодо обставин можливих протиправних дій з боку працівників міліції відносно ОСОБА_5

13.10.2020 слідчим надано доручення в порядку ст. 40, 41 КПК України оперативному підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_14 , щодо допиту понятих, що були присутні під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_5 щодо обставин можливих протиправних дій з боку працівників міліції відносно ОСОБА_5 , а також допиту в якості свідків хірурга ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_10 та судово-медичного експерта ОСОБА_11 з приводу обставин проведення оглядів ОСОБА_5 на предмет наявності тілесних ушкоджень; витребування матеріалів службової перевірки за обставин, що викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дудка проти України», витребування наказів про призначення (звільнення), характеристики за місцем роботи працівників ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

04.11.2020 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_18 від 30.10.2020 згідно якої встановлено, що слідчим у кримінальній справі № 03180107 був ОСОБА_7 , а матеріали кримінальної справи скеровані до суду.

10.12.2020 слідчим на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_19 від 06.11.2020 у справі № 554/7597/20 здійснено тимчасовий доступ до матеріалів кримінальної справи № 03180107 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а також матеріалів даної судової справи, які перебувають в ІНФОРМАЦІЯ_20 ,

18.12.2020 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_18 за вих. № 3201/4216/03-2020 від 15.12.2020, згідно якої встановлено, що зазначені в дорученні слідчого співробітники міліції на момент надання відповіді звільнені зі служби в ОВС. Зокрема, колишній старший інспектор-черговий ІНФОРМАЦІЯ_21 (на час подій - старший оперуповноважений відділення карного розшуку ІНФОРМАЦІЯ_22 ) майор поліції ОСОБА_17 , наказом ГУНП від 26.11.2019 № 589 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу, начальник сектору організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_12 (на час подій заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_23 ) полковник поліції ОСОБА_19 , наказом ГУНП від 14.08.2018 № 401 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.

01.09.2023 слідчим надано доручення в порядку ст. 40, 41 КПК України оперативному підрозділу - Полтавському управлінню ДВБ НП України, щодо встановлення повних анкетних даних співробітників ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , а також на встановлення осіб, які станом на 14.11.2004 працювали в ІНФОРМАЦІЯ_11 .

20.09.2023 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_18 від 14.09.2023 згідно якої надано інформацію та контактні дані колишніх співробітників ІНФОРМАЦІЯ_11 .

16.10.2023 прокурором до ІНФОРМАЦІЯ_12 надіслано запит в порядку ст. 93 КПК України щодо надання відомостей відносно осіб, які станом на 14.11.2004 утримувались в ІНФОРМАЦІЯ_11 . Згідно листа ГУНП в Полтавській області встановлено, що копії відповідних журналів, які підтверджують факт перебування ОСОБА_5 в ІНФОРМАЦІЯ_22 з 14.11.2004 до 18.11.2004, а також в ІНФОРМАЦІЯ_24 у період з 18.11.2004 до часу вибуття надати неможливо, у зв`язку з знищенням запитуваних документів по закінченню строку зберігання.

Аналогічно строки зберігання документації закінчились і в ІНФОРМАЦІЯ_25 , де також утримувалась ОСОБА_5

24.10.2023 слідчим вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої ОСОБА_5 та проведено допит в якості потерпілої останньої. В ході допиту ОСОБА_5 категорично відмовилась від дачі будь-яких показань.

24.10.2023 слідчим проведено допит в якості свідків колишніх співробітників ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які в ході допиту повідомили, що станом на листопад 2004 року працювали в ІНФОРМАЦІЯ_22 та підтвердили факт перебування ОСОБА_5 в умовах ІТТ. Водночас, наявності на тілі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та надходження від останньої скарг щодо неналежного поводження з боку працівників не пам`ятають.

24.10.2023 слідчим проведено допит в якості свідка захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , який відмовився надавати показання на підставі ст. 22, 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та у зв`язку зі сплином тривалого проміжку часу не пам`ятає обставин, а всі документи надані були до ЄСПЛ.

30.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_26 слідчим надіслано запит в порядку ст. 93 КПК України про надання відомостей щодо перетину державного кордону України ОСОБА_19

14.11.2023 отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_26 щодо перетину державного кордону України ОСОБА_27 . Згідно інформації зазначеної у листі ОСОБА_19 08.09.2022 виїхав за межі України. Інформація про його повернення відсутня.

26.11.2023 прокурором проведено допит в якості свідка ОСОБА_28 , який у період 2004-2005 років працював прокурором Оржицького району Полтавської області. Останній повідомив, що дійсно до прокуратури Оржицького району надходили скарги ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_4 . За результатами проведеної перевірки в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року) ІНФОРМАЦІЯ_27 відмовила в порушенні кримінальної справи. Вказане рішення ґрунтувалося на результатах судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , запереченнях жорстокого поводження працівниками міліції та тому факті, що під час судового засідання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 не висувала жодних скарг на жорстоке поводження. Рішення про відмову в порушенні кримінальної справи приймалось декілька разів, оскільки скасовувалось обласною прокуратурою для проведення додаткової перевірки. Хто саме з працівників приймав рішення про відмову ОСОБА_28 не пам`ятає.

30.11.2023 слідчим проведено допит в якості свідків колишніх співробітників ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які в ході допиту повідомили, що станом на листопад 2004 року працювали в ІНФОРМАЦІЯ_28 та підтвердили факт перебування ОСОБА_5 в умовах ІТТ. Водночас, інших обставин, що будь-яким чином пов`язані з ОСОБА_5 не пам`ятають у зв`язку зі сплином тривалого проміжку часу.

03.10.2024 допитаний в якості свідка колишній працівник ІНФОРМАЦІЯ_29 ОСОБА_17 , який пояснив, що з 1997 по 2019 рік проходив службу в органах внутрішніх справ та органах Національної поліції. Станом на 2004 рік обіймав посаду старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_11 . Потерпілу ОСОБА_5 пам`ятає, оскільки остання притягалася до кримінальної відповідальності за крадіжки худоби на території Оржицького району. При цьому зазначив, що покази нею надавалися добровільно, без будь-яких заходів фізичного примусу чи морального тиску.

10.02.2025 допитаний в якості свідка колишній начальник ІНФОРМАЦІЯ_30 ОСОБА_16 , який пояснив, що у 2004 році у провадженні слідчих, очолюваного ним підрозділу, перебувала кримінальна справа стосовно ОСОБА_5 за фактом крадіжки нею великої рогатої худоби на території району. Після затримання підозрюваної першочергові слідчі дії з нею проводив слідчий ОСОБА_7 , а в подальшому справа передали за підслідністю до ІНФОРМАЦІЯ_31 . Також зазначив, що у його присутності недозволених методів розслідування до ОСОБА_5 не застосовувалось. Всі слідчі дії проводились у відповідності до вимог КПК.

12.02.2025 допитаний ОСОБА_31 , який пояснив що з 1995 по 2015 рік проходив службу в органах внутрішніх справ. Станом на 2004 рік працював на посаді дізнавача ІНФОРМАЦІЯ_22 . ОСОБА_5 знає у зв`язку з вчиненням нею у складі групи осіб крадіжки великої рогатої худоби. Участь у яких саме слідчих діях він приймав у зазначеній справі не пам`ятає. При цьому вказав що ОСОБА_5 та інші підозрювані у справі покази надавали добровільно, фізичне насильство не застосовувалось.

14.02.2025 допитаний ОСОБА_7 , який пояснив що з 1993 по 2010 рік проходив службу в органах внутрішніх справ. Станом на 2004 рік обіймав посаду слідчого ІНФОРМАЦІЯ_22 . З ОСОБА_5 особисто знайомий, тому що розслідував відносно неї справу за фактом крадіжки великої рогатої худоби. Особисто він затримував ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, допитував її та проводив обшук за місцем проживання. Під час проведення слідчих дій ні він, ні інші працівники міліції заходи фізичного впливу до ОСОБА_5 не застосовували.

14.02.2025 допитана в якості свідка ОСОБА_32 , яка пояснила, що у 2004 році працювала у канцелярії ІНФОРМАЦІЯ_11 . Щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 та особливостей проведення з нею слідчих дій нічого пояснити не змогла у зв`язку з тривалим часом (більше 20 років), який пройшов з моменту подій.

14.02.2025 допитана як свідок колишня помічник прокурора Оржицького району ОСОБА_33 , яка пояснила, що у 2004 році працювала на посаді старшого помічника прокурора району. При розслідуванні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за дорученням прокурора брала участь у судових засіданнях. Під час засідань та у перервах між ними скарг від ОСОБА_5 щодо спричинення тілесних ушкоджень до неї не надходило.

14.02.2025 допитаний судово-медичний експерт Лубенської філії ДСУ « ІНФОРМАЦІЯ_32 » ОСОБА_11 , який пояснив, що працює експертом з 1995 року. Ознайомившись з наданою копією акту № 809 від 22.11.2004 судово-медичного освідування ОСОБА_5 підтвердив свої підписи у ньому. Інших фактичних обставин проведеного освідування повідомити не зміг, оскільки документ датований листопадом 2004 року, тобто складений більш ніж 20 років тому. З впевненістю зазначив, що оскільки ним в акті зазначено про відсутність тілесних ушкоджень, то їх і не було. Крім того сама освідувана не заявляла жодних скарг чи претензій.

02.07.2025 призначено СМЕ, проведення якої доручено експертам ДСУ « ІНФОРМАЦІЯ_33 ». На вирішення експерту поставлено питання щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , їх характер, локалізація, механізм утворення. Під час проведення судово-медичної експертизи експертом досліджено матеріали кримінального провадження. Зокрема, відповідно до довідки від 25.11.2004, складеної за результатами огляду ОСОБА_5 в ІНФОРМАЦІЯ_34 зафіксовано скарги на головокружіння, підвищене серцебиття, загальну слабкість, болі в лівому ліктьовому суглобі. Також зафіксовано в області правої молочної залози та на плечах синці від 0,5 до 1 см в діаметрі («квітуче, жовтушного кольору»). Відповідно до довідки № 12739 від 22.12.2004 ІНФОРМАЦІЯ_35 надано копію з «Книги медичного обстеження осіб, що доставлені до ІТТ ІНФОРМАЦІЯ_24 » та встановлено, що у ОСОБА_5 станом на 17.11.2004 виявлено на лівому лікті садно розміром 6 см в довжину, 1 см в ширину, на лівому стегні садно розміром 3*1 см, на правому стегні синець діаметром 3 см, на лівому коліні подряпина діаметром 2 см, на підборідді садно 1 см. Вказані тілесні ушкодження отримані за 3 дні до огляду. Також судово-медичним експертом враховано покази ОСОБА_5 , зафіксовані у протоколі судового засідання від 23.12.2004, дані з акту судово-медичного освідування № 809 від 22,11.2004, проведеного судово-медичним експертом ОСОБА_34 та інші матеріали кримінального провадження.

Згідно з висновком експерта № 866 від 05.08.2025 на підставі даних кримінального провадження у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих обмежених предметів, або при дії об такі, в період 3-5 діб до моменту запису у довідках огляду від 17.11.2004, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище, кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

08.09.2025 допитаний в якості свідка ОСОБА_35 , який пояснив, що 17.11.2004 був залучений як понятий коли особа показувала, в яких місцях забивали крадених телят. Вказав, що дії працівників міліції були законними. Після проведення слідчої дії ставив свій підпис у протоколі.

У клопотанні зазначено, що допитати колишнього лікаря хірурга місцевої лікарні не представилось можливим, оскільки відповідно до актового запису про смерть від 26.04.2016 № 20 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_36 . Допитати ОСОБА_20 , співучасника заявниці, не представилось можливим, оскільки відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_37 від 02.09.2025 ОСОБА_20 помер ІНФОРМАЦІЯ_38 , актовий запис про смерть № 328 від 22.09.2021. Відповідно до рапорту оперуповноваженого Полтавського управління ДВБ НП України ОСОБА_36 від 08.09.2025 допитати ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_37 не представилось можливим, оскільки зазначені особи тривалий час не проживають за останнім відомим місцем реєстрації.

У клопотанні вказано, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з листопада 2004 року минуло понад двадцять років, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин сплинув.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дудка проти України» від 04.01.2018 (заява № 55912/09) ЄСПЛ констатував порушення як матеріального, так і процесуального аспектів ст. 3 Конвенції.

Прокурор вважає, що органом досудового розслідування вживались усі можливі заходи щодо встановлення співробітників міліції, на яких вказувала ОСОБА_5 як на осіб, що застосовували методи неналежного поводження до неї, а також витребування матеріалів та документів, які б свідчили про застосування насильства з боку правоохоронних органів, проте, з об`єктивних причин встановити винних не виявилось можливим (минуло понад 21 рік з моменту події, свідки не пам`ятають обставин події, деякі померли, потерпіла відмовилась співпрацювати з органами слідства). Також прокурор стверджує, що достовірно встановити точний час виникнення тілесних ушкоджень, зафіксованих у ОСОБА_5 (до затримання 14.11.2004, чи після), а також усунути інші протиріччя та порушення, встановлені рішенням ІНФОРМАЦІЯ_39 у цій справі, на сьогодні не можливо. Про підозру жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлялось.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є заява, в якій ОСОБА_5 просила розглянути справу без її участі, вказала, що проти закриття кримінального провадження вона заперечень не має.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 внесено відомості про те, що до Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області надійшов лист Міністерства юстиції України №2265/33-30-19/5.2.2 від 21.01.2019 щодо необхідності проведення розслідування скарг заявниці ОСОБА_5 на жорстоке поводження з нею працівників міліції. Так, 14 листопада 2004 року працівниками міліції Оржицького РВ УМВС України в Полтавській області було затримано громадянку Дудку та після чого вона зазнала жорстокого поводження та психологічного тиску від працівників міліції з метою отримання зізнавальних показань. З Державного бюджету України на виконання рішення ЄСПЛ у справі «Дудка проти України» заявниці присуджено суму, еквівалентну 4500 євро у якості відшкодування моральної шкоди. Правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 127 КК України. Під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України, є тяжким злочином.

Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000022, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, складає десять років.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

За таких обставин, суд, враховуючи, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту вчинення даного кримінального правопорушення пройшло більше двадцяти років, особу, що вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, тому кримінальне провадження підлягає закриттю, на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. 284 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження № 0000022 від 08.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо на неї не було подано апеляційної скарги.

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали суду складено 26 січня 2026 року.

Суддя