УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 752/21262/25

провадження № 51-85ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 січня 2026 року.

Київський апеляційний суд ухвалою від 10 грудня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року - без зміни.

Не погоджуючись з ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року та Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою в якій порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку. Вважає, що суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального та процесуального права, а суд апеляційної інстанції належної оцінки порушенням суду першої інстанції не дав та помилок не виправив.

Перевіривши викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального закону (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Частиною третьою цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 зазначеного Кодексу.

За п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Приписами частин 1, 2 ст. 424 КПК визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Крім того, згідно з положеннями ч. 5 ст. 422-1 КПК ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Тобто наведені вище норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення лише у випадках, прямо визначених законом, і не передбачають оскарження ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також ухвали апеляційного суду за результатом розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, у касаційному порядку.

Таким чином, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року та ухвала Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 та ч. 5 ст. 422-1 КПК не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Оскільки оскаржені ОСОБА_4 судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, Суд доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3