Справа № 715/523/25
Провадження № 1-кп/715/109/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2025 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0004221 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, яка має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, у групі за попередньою змовою з невстановленими на дай час особами, сприяла незаконному переправленню через державний кордон України громадян України призовного віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , за обіцяну грошову винагороду в сумі 5000 євро з кожного, які мали бути сплачені після вдалого перетину останніми кордону.

Так, 25.11.2024 року ОСОБА_5 , діючи за вказівкою невстановленої на даний час особи-організатора, зв`язалась за допомогою мобільного телефону з ОСОБА_7 та повідомила, що 26.11.2024 року він має приїхати до м. Чернівців. Цього ж числа вона зустрілась з ОСОБА_7 біля магазину «АТБ», що розташований по вулиці Руська, 248, м. Чернівці, після чого разом із ОСОБА_7 вони вирушили до квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_4 , яку вона заздалегідь орендувала. Заселивши останнього до вказаної квартири, вона повідомила йому про необхідність очікувати на подальші її вказівки.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 26.11.2024 року отримала дзвінок від ОСОБА_6 та домовилась про зустріч 27.11.2024 року після обіду. Зустрівшись зазначеного числа із ОСОБА_6 біля входу в ТЦ «Проспект», що знаходиться за адресою проспект Незалежності, буд. 131, м. Чернівці, вони обговорили подальші дії щодо незаконного переправлення останнього через державний кордон України. В ході обговорення ОСОБА_5 повідомила останньому, що він повинен 30.11.2024 року заселитися до квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 та чекати її подальших вказівок.

30.11.2024 року ОСОБА_6 , діючи за вказівками ОСОБА_5 , прибув до вище зазначеної квартири, де остання його зустріла та заселила, в даній квартирі на той час вже перебував ОСОБА_7 . Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300 євро в якості авансу за незаконний перетин кордону - суму, яку він попередньо узгодив з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою-організатором. В той же час ОСОБА_5 , отримавши кошти, повідомила ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що о 04 год. 00 хв. 01.12.2024 року вони вирушать до державного кордону з метою незаконного перетину та окремо повідомила їх, щоб чекали біля АЗС «WOG», що розташована по вулиці Комарова, 3-А, м. Чернівці.

01.12.2024 року о 04. год. 00 хв. ОСОБА_5 передзвонила ОСОБА_7 та повідомила, що о 04 год. 10 хв. вона їх очікує біля вказаного АЗС. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до АЗС, де їх зустріла ОСОБА_5 на транспортному засобі марки «Ford», моделі «Scorpio», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , останні сіли на задні сидіння автомобіля, за кермом якого перебував громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вони поїхали у бік державного кордону України, в ході руху ОСОБА_5 надавала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідні інструкції та поради щодо незаконного перетину державного кордону України.

Приблизно о 06 год. 00 хв. 01.12.2024 року, перебуваючи в контрольно- прикордонному районі в адміністративних межах с. Турятка Чернівецького району Чернівецької області, в напрямку 864 прикордонного знаку на відстані 4000 метрів від державного кордону України з Румунією вказані особи були затримані працівниками ДПС України, тим самим дії ОСОБА_5 були викриті.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала частково та пояснила, що вона не отримувала жодних коштів за організацію чи сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України. До неї звернувся знайомий її спільних знайомих та попросив допомогти двом чоловікам, які мають намір перетнути державний кордон України. Вона розуміє, що допустила помилку, погодившись це зробити, щиро в цьому кається та просить суд суворо її не карати.

Не зважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_5 , її вина в інкримінованому їй діянні підтверджується показами допитаних в судових засіданнях свідків, а також дослідженими судом доказами по справі.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_5 є його внучкою. Одного дня до нього подзвонила внучка, сказала, що її знайомий попросив підвезти хлопців в село Турятка, на що він погодився. Внучка була з ним, їхали разом, вони підібрали хлопців на вул. Ентузіастів на АЗС «WOG», виїхали рано. Він думав, що хлопці запропонують йому заправити авто, однак вони мовчали. Повезли їх в с. Турятку, однак до села не доїхали, по дорозі до села їх обігнала поліція, зупинили його машину та затримали їх. ОСОБА_5 ніякі гроші йому за це не давала, він і не збирався брати ніяких коштів від неї, оскільки вона його внучка. Він думав, що хлопці будівельники, їхали в с. Турятка на роботу. Він не знає, чи ОСОБА_5 знала цих хлопців, їй подзвонив друг і попросив підвезти цих двох хлопців. Хлопці, яких він підвозив, грошей ОСОБА_5 не давали та при ньому з нею не спілкувалися. Він вперше їхав в с. Турятка, там ніколи не був, орієнтувався по дорожніх знаках.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 разом із своєю сім`єю. 18.11.2024 року він вирішив незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску, для цього через знайомого знайшов номер телефону людини, яка мала організувати незаконний перетин через державний кордон України та 25.11.2024 року за допомогою месенджера «WhatsApp» зв`язався з цією людина, яка представилась йому, як ОСОБА_9 . Він повідомив ОСОБА_9 , що хоче незаконно перетнути державний кордон України, на що ОСОБА_9 відповів йому, що це реально і через деякий час розмови вони зійшлись на сумі 5000 (п`ять тисяч євро), на цьому їхня розмова закінчилась. 26.11.2024 року йому знову зателефонував ОСОБА_9 через месенджер «WhatsApp» та повідомив, що він має зустрітися з дівчиною на ім`я ОСОБА_10 і дав її номер телефону. Зв`язавшись з останньою, вони домовилися про зустріч 27.11.2024 року десь приблизно після обіду біля входу в ТЦ «Проспект», що знаходиться в м. Чернівці. Наступного дня, а саме 27.11.2024 року, він підійшов до входу в ТЦ «Проспект» та через пару хвилин до нього підійшла дівчина, яка запитала його «Привіт. Ти від ОСОБА_11 », на що він відповів «Так». Вона представилась ім`ям ОСОБА_10 , далі вони обговорили подальші дії і вона сказала, що він має заселитися на квартиру ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка знаходиться в АДРЕСА_5 , перший під`їзд, перший поверх, номер квартири не пам`ятає. Також в ході розмови він розпитував її за деталі його незаконного перетину державного кордону України, на що вона відповіла, що ніяких проблем не буде, маршрут чистий та переживати немає чого. 28.11.2024 року йому зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що він має заплатити повну суму одразу, як буде на квартирі, на що він не погодився, і вони зійшлись на сумі 300 (триста) євро, як аванс. Далі 30.11.2024 року він заселився в квартиру десь приблизно о 16:00 год., на якій вже був чоловік на ім`я ОСОБА_12 , як він зрозумів, він теж мав намір незаконно перетнути державний кордон України та ОСОБА_10 . В ході розмови з нею він передав їй грошові кошти в розмірі 300 (триста) євро, як аванс, далі вона сказала, що вони зустрінуться біля заправки «WOG» за пару хвилин від квартири десь приблизно о 4 год. 00 хв. 01.12.2024 року і звідти будуть вирушати до кордону. 01.12.2024 року він разом з іншою особою, яка мала намір незаконно перетнути державний кордон України, в запланований час підійшли до заправки «WOG», до них під`їхала машина марки «Ford», синього кольору, в якій на пасажирському передньому сидінні перебувала ОСОБА_13 , яка сказала, щоб вони сідали швидше у авто. Сівши в зазначений автомобіль, він побачив, що за кермом сидить не знайомий йому чоловік, далі проїхавши певний час в невідомому йому напрямку, їх зупинили працівники державної прикордонної служби України. Також вказав, що в ході розмови в автомобілі ОСОБА_13 заспокоювала їх та надавала поради з приводу незаконного перетину.

Крім показів обвинуваченої та свідків судом було досліджено також інші докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0004221 від 01 грудня 2024 року, з якого вбачається, що 01 грудня 2024 року надійшло повідомлення від оперативних працівників ДПС України про те, що група осіб у складі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших не встановлених на даний час осіб, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_3 , які були затримані оперативними працівниками ДПС України в межах с. Турятка Чернівецького району Чернівецької області у контрольованому прикордонному районі (а.с. 1);

- повідомлення прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення від 01 грудня 2024 року №05/3/600-24вих, згідно якого 01 грудня 2024 року о 06 год. 00 хв. в ході реалізації оперативної інформації ПОРВ (з м.д. АДРЕСА_1 ) на напрямку 864 п/зн, на відстані 4000 метрів від ДК, офіцерами ПОРВ (з м.д.н.п. Черепківці) ВБТЗ, спільно з в/сл. ВПС «Порубне», було виявлено та затримано транспортний засіб «Ford», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_8 , де в салоні вищевказаного авто було виявлено 4-х громадян призовного віку: 2 пособників (водія т/з який, безпосередньо мав здійснити доставку до прикордоння та пособника ОСОБА_5 , яка здійснювала поселення осіб призовного віку перед безпосереднім відправленням до ДК та мала на меті зібрати кошти в осіб призовного віку в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) євро), а також 2-х громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (зі слів мешканці Чернівецької та Харківської областей). В ході проведення опитування, вищевказані особи зізналися, що мали на меті незаконно перетнути ДК України, за грошову винагороду у розмірі 5 000 тисяч євро з кожного, загальна сума 10 000 тисяч євро (передача мала бути неподалік ДКУ) (а.с. 8-10);

- протокол огляду місця події від 01.12.2024 року, згідно якого об`єктом огляду є дорога, яка знаходиться в адміністративних межах с. Турятка Чернівецького району Чернівецької області. На дорозі знаходиться транспортний засіб марки «Ford Scorpio», державний номерний знак « НОМЕР_1 », синього кольору, який рухався з с. Поляна в напрямку с. Турятка. За попередньою інформацією працівників ДПС України даний транспортний засіб використовувався з метою незаконного переправлення осіб через ДК України (а.с. 11);

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №152693 від 01 грудня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 01 грудня 2024 року о 06 годині 00 хвилин в складі групи осіб вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 864 прикордонного знаку на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_8 », територія Тарашанської територіальної громади, був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час руху в сторону кордону на відстані 4000 метрів до лінії державного кордону, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП (а.с. 20-21);

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №152692 від 01 грудня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 01 грудня 2024 року о 06 годині 00 хвилин в складі групи осіб вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 864 прикордонного знаку на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_8 », територія Тарашанської територіальної громади, був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час руху в сторону кордону на відстані 4000 метрів до лінії державного кордону, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП (а.с. 22-23);

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 із застосуванням відеозапису, під час якого останній вказав, що проживає в АДРЕСА_3 . 23.11.2024 року при розмові з сестрою ОСОБА_14 вона запропонувала йому незаконно перетнути державний кордон України і сказала поїхати в м. Чернівці, де в подальшому з ним зв`яжуться. 25.11.2024 року коли він доїжджав в м. Чернівці, йому зателефонувала невідома дівчина, яка представилась ім`ям ОСОБА_10 і сказала, що вони зустрінуться біля магазину «АТБ». Зустрівшись з нею, вони поїхали на квартиру, яка розташована десь по АДРЕСА_5 , в якій він поселився та жив до 01.12.2024 року. Також вказав, що 30.11.2024 року вона привела в квартиру ще одного хлопця, який представився ОСОБА_15 , однак як виявилося пізніше, його звали ОСОБА_16 , він теж мав намір незаконно перетнути державний кордон України. Поки він проживав на квартирі, він цікавився з приводу його незаконного перетину у ОСОБА_10 , а саме які подальші дії, вона кожен раз йому відповідала, що все буде добре. Далі 01.12.2024 року за вказівкою ОСОБА_10 вони разом з ОСОБА_17 десь приблизно о 04 год. 00 хв. підійшли до заправки «WOG», яка розташована неподалік квартири. Через пару хвилин до них під`їхав автомобіль марки «FORD», номерний знак не пам`ятає, з нього вийшла ОСОБА_13 і сказала сідайте в автомобіль і вони поїхали в невідомому йому напрямку, поки їх не затримали працівники прикордонної служби. В ході розмови в автомобілі ОСОБА_13 заспокоювала їх та надавала поради з приводу незаконного перетину. За успішний перетин державного кордону України він не знає скільки мав заплатити коштів, бо за нього домовлялась його сестра (а.с.41-45);

- протокол огляду мобільного телефону марки «iPhone 12», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІЕМІ2: НОМЕР_3 , з встановленою сім картою ПрАТ «ВФ Україна», з мобільним номером телефону НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_5 , під час огляду даного мобільного телефону виявлено переписку з контактом який записаний « ОСОБА_18 » ( НОМЕР_5 ), фото лінії розмежування державного кордону, пошук населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості до лінії державного кордону України (а.с.90-95);

- протокол огляду мобільного телефону марки «Xiaomi Ultra Premium», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІЕМІ2: НОМЕР_7 , з встановленою сім картою ПрАТ «Київстар», з мобільним номером телефону НОМЕР_8 , власником якого є ОСОБА_6 , під час огляду даного мобільного телефону виявлено переписку з контактом який записаний « ОСОБА_13 » (під час якої вони домовляються за поселення в квартиру), переписку з контактом « ОСОБА_19 » ( НОМЕР_5 ) (даний контакт пише йому, щоб він дав гроші ОСОБА_13 ), карта з маршрутом перетину кордону (а.с.96-101);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 23 грудня 2025 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка сприяла його незаконному переправленню через державний кордон України (а.с.136-137);

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченої, свідків, дослідивши письмові та речові докази, надані прокурором, які були зібрані під час досудового розслідування, приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Надаючи оцінку показам обвинуваченої в частині часткового визнання нею вини та позиції сторони захисту, згідно якої ОСОБА_5 не отримувала кошти за сприяння незаконному перетину осіб через державний кордон України, суд критично оцінює такі покази та вважає їх обраною лінією захисту. Так, зазначені вище показання обвинуваченої повністю спростовуються чіткими, послідовними, деталізованими та співвідносними з іншими доказами показами свідка ОСОБА_6 щодо ролі ОСОБА_5 та її активної поведінки в сприянні незаконному переправленні його та ще однієї особи через Державний кордон України, а також одержанні неправомірної вигоди за це. При цьому суд бере до уваги, що такі покази свідка ОСОБА_6 були заслухані судом безпосередньо в судовому засіданні, останній був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та надав вичерпні покази щодо обставин справи.

Зазначене в своїй сукупності та системному аналізі разом з іншими дослідженими доказами свідчить про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа №148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 року (справа №760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, охоронювані законом відносини, на які посягає вчинене протиправне діяння, зокрема недоторканість державного кордону в умовах воєнного стану, часткове визнання вини обвинуваченою, притягнення до кримінальної відповідальності, а також дані про особу обвинуваченої і обставини, що пом`якшують покарання.

Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , є те, що остання самостійно виховує дитину з інвалідністю ІНФОРМАЦІЯ_9 та на даний час перебуває у стані вагітності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Санкцією частини 3 статті 332 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку Верховного суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).

Беручи до уваги обставини справи, що пом`якшують покарання, зазначені вище, також особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, самостійне виховання та утримання нею дитини з інвалідністю ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка потребує постійного догляду та проходження відповідних індивідуальних програм реабілітації, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченій мінімального покарання в межах санкції ч.3 ст.332 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.

Таким чином, призначення обвинуваченій ОСОБА_5 основного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

Переходячи до питання обрання конкретного покарання, суд враховуючи обставини правопорушення та особу обвинуваченої, її матеріальне становище, вважає за необхідне призначити основне покарання обвинуваченій, у відповідності до ст. 69 КК нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч.3 ст.332 КК України, однак пов`язане з позбавлення волі та з позбавленням займатись певною діяльністю, проте без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Суд вважає, що є достатні підстави для застосування ст.79 КК та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, оскільки її виправлення можливе без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, протягом якого обвинувачена буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою, ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття.

Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинувачену певні обов`язки.

Призначення вказаного покарання буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ст. 332 ч. 3 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд враховує те, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС у справі 295/5493/22 від 04.04.2023 року, такий вид покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю може застосовуватися як до осіб, які вже обіймають певні посади або здійснюють відповідну діяльність, так і до осіб, які такі посади можуть обійняти в майбутньому, або ж у майбутньому можуть здійснювати відповідну діяльність. Тому обвинуваченій слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права займатись діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг в прикордонних контрольованих районах.

Призначення вказаного покарання буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченої, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися господарською діяльністю з надання логістичних послуг в межах прикордонних районів строком на 3 (три) роки без конфіскації майна

На підставі ст.79 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ - автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - повернути власнику.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Ultra Premium», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІЕМІ2: НОМЕР_7 , з встановленою сім картою ПрАТ «Київстар», з мобільним номером телефону НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «iPhone 12», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІЕМІ2: НОМЕР_3 , з встановленою сім картою ПрАТ «ВФ Україна», з мобільним номером телефону НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 7», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_9 , з встановленою сім картою ПрАТ «ВФ Україна», з мобільним номером телефону НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_11 , ІЕМІ2: НОМЕР_12 , з встановленою сім картою ПрАТ «Київстар», з мобільним номером телефону НОМЕР_13 - повернути власникам.

Речовий доказ - компакт диск DVD-R залишити у матеріалах справи.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: