Суддя ОСОБА_1
Справа № 643/778/23
Провадження № 1-в/644/9/26
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника відділу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопокровка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, інваліда 2 групи, не працюючого, засудженого 29.06.2023 року Немишлянським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

Вироком Немишлянського районного суду м. Харкова від 29.06.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Орган пробації звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від покарання ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що 08.08.2023 року до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Немишлянського районного суду м. Харкова від 29.06.2023 року відносно ОСОБА_5 засудженого за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на останнього судом було покладено обов`язки. 17.08.2023 року ОСОБА_5 прибув до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області , був ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання з випробуванням та з наслідками невиконання покладених судом зобов`язань. Згідно постанови від 17.08.2023 року засудженому встановлено дні явки на реєстрації до відділу пробації. Через невиконання покладених судом обов`язків, 16 лютого 2024 року відділ пробації звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від покарання з випробуванням, проте ухвалою суду від 02.05.2024 року подання залишено було без розгляду. Разом з тим, ОСОБА_5 продовжував не з`являтися на реєстрацію, пояснюючи, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня № 8» ХМР та КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25», одна цей факт не підтвердився. 13.06.2024 року засудженому винесено письмове попередження, проте останній 06.11.2025 року не з`явився на реєстрацію, пояснивши, що через погане самопочуття він не мав можливості прибути на реєстрацію у встановлений йому день. 04.12.2025 року ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію, пояснивши, що погано себе почував, проте до лікаря не звертався. 05.12.2025 р. засуджений був письмово ознайомлений з наслідками неявки.

Представник пробації в судовому засіданні підтримав подання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечувала, зауваживши про відсутність системності у неявках засудженого.

Засуджений в судовому засіданні пояснив, що він з`являвся до уповноваженої особи Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у відповідні дні, а якщо і не з`являвся у визначені дні, то це було пов`язано виключно із його лікуванням або поганим самопочуттям. Він не ставив собі за мету ухилитися від явки до посадової особи Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області і порушити покладені на нього вироком суду обов`язки. Після перенесеного інсульту у нього погана пам`ять і він дійсно міг забути про необхідність своєчасно прибувати до відповідальної особи Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, але завжди, після телефонних дзвінків з Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, він з`являвся на реєстрацію. Просив відмовити в задоволенні клопотання, при цьому зобов`язався у подальшому вчасно з`являтись на реєстрацію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 та ст. 166 КВК України встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування зазначеного покарання, зокрема, коли засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на засудженого судом.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

В розумінні ч. 3 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації застосовує за наявності двох підстав в сукупності, а саме: 1) невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом; 2) систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Розділом IV п. 5.4. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань Міністерства Внутрішніх Справ України № 270/1560 від 19.12.2003, визначено, що невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин). Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів.

Засуджений ОСОБА_5 17.08.2023 року взятий на облік до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де йому під підпис роз`яснені порядок та умови відбування іспитового строку, наслідки ухилення від відбування покарання з випробуванням, а також роз`яснені обов`язки, покладені судом, згідно ст. 76 КК України. Постановою представника органу пробації від 17.08.2023 засудженому встановлено дні явки на реєстрацію.

02.05.2024 року, 06.11.2025 року, 04.12.2025 року ОСОБА_5 не з`явився для реєстрації до органу пробації.

З письмових пояснень ОСОБА_5 , які є в наявності в його особовій справі, вбачається, що останній у квітня 2024 року та травні 2024 року перебував на лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня № 8» ХМР та КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25», у листопаді 2025 року та грудні 2025 року погано себе почував, у зв`язку з чим, не з`явився до відділу пробації на реєстрацію.

Аналогічні пояснення надані ОСОБА_5 і в судовому засіданні.

ОСОБА_5 були винесені попередження щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений за весь період відбуття покарання з випробуванням не з`явився на реєстрацію, у встановлений органом пробації день декілька разів і завжди з`являвся до посадової особи Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області після телефонного виклику, а тому, на думку суду, неявка засудженого на реєстрацію до органу пробації не є системною та не свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення.

Суд зазначає, що будь-яких даних, які б давали суду підстави вважати, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення та умисно ухиляється від відбуття покарання з випробуванням та покладених на нього судом обов`язків, судом не встановлено.

Крім того, з матеріалів особової справи судом встановлено, що засуджений за час перебування на обліку у відділі пробації до кримінальної та адміністративної відповідальності, не притягувався.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, вважаю, що подання органу пробації про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного за вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1