Номер провадження: 11-кп/813/2804/25
Справа № 498/2034/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді:., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши виділені матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000184 від 19.02.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.11.2025 року,

встановив:

На розгляді Великомихайлівського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження №0000184 від 19.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.11.2025 року задоволено клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_10 та до обвинуваченого ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 24.01.2026 року, з визначенням застави у розмірі 150 (ста п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454200 грн, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Не погоджуючись з ухвалою, захисник ОСОБА_5 подав в інтересах ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, якою визначити обвинуваченому заставу - 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в межах встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Захисник посилається на те, що попередньою ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.10.2025 року про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останньому була визначена застава 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Вказаний розмір застави ОСОБА_9 внесений не був, однак не зважаючи на це, в підготовчому судовому засіданні суд безпідставно збільшив раніше визначений розмір застави, не врахувавши при цьому матеріальний стан обвинуваченого.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та без участі обвинуваченого ОСОБА_9 .

Прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в цілому дотримався вказаних вимог закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на теперішній час у кримінальному провадженні №0000184, яке перебуває на розгляді місцевого суду, не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд має безпосередньо допитати свідків та дослідити всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, передбачений ч.2 ст.28 ч.3 ст.332 КК України, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду продовжує існувати.

Крім того, апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 матиме можливість здійснювати вплив на свідків, які під час досудового розслідування надали викривальні показання відносно нього та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні.

При цьому, свідки ще не були допитані під час судового розгляду, а ч.4 ст.95 КПК передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім того, продовжує існувати ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 може продовжити свою злочину діяльність пов`язану з незаконним переправлення осіб призовного віку через державний кордон України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК на теперішній час не зменшились і продовжують існувати.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченому кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігатиме існуючим ризикам.

Щодо визначеного ОСОБА_9 розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, судом встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.10.2025 року задоволено клопотання слідчого та ОСОБА_9 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 30.11.2025 року, з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., яку останній до початку судового розгляду кримінального провадження не сплатив, що може свідчити про існування труднощів матеріального характеру.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке було задоволено оскарженою ухвалою суду в повному обсязі.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та його майнового стану, а також правової кваліфікації злочину, який інкримінується обвинуваченому, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, прокурор не мав законних підстав ініціювати перед судом обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який майже вдвічі перевищує розмір застави визначений ОСОБА_9 під час досудового розслідування. При цьому, прокурор не мотивував належним чином підстав для визначення застави в більшому розмірі, ніж той, який був визначений підозрюваному на стадії досудового розслідування.

Місцевий суд не звернув уваги на вказаний недолік клопотання та його необґрунтованість в цій частині, та необґрунтовано задовольнив клопотання прокурора в повному обсязі, при цьому не мотивуючи належним чином свого рішення в цій частині.

Апеляційний суд звертає вагу, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема його збагачення в результаті вчинення злочину, ще не доведена і може бути встановлена виключно за результатами розгляду справи судом по суті пред`явленого обвинувачення.

У свою чергу прокурором не надано суду будь-яких доказів на підтвердження збільшення ризиків в даному кримінальному провадженні на стадії судового розгляду, які слугують підставою для збільшення розміру застави в порівнянні із її розміром, визначеним на стадії досудового розслідування, а також зміни майнового стану ОСОБА_9 , який вказує на існування у нього майнових активів, які дають можливість сплатити заставу в сумі 454200 грн.

З огляду на наведені обставини, ухвала місцевого суду в частині визначення застави обвинуваченому не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу суду та ухвалюючи нове рішення, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4 та 5 ст.182 КПК.

Апеляційний суд наголошує, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , особи обвинуваченого, його майнового стану та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати судовому розгляду.

З урахуванням того, що під час досудового розслідування ОСОБА_9 була визначена застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн, яку він на стадії досудового розслідування не зміг внести, а відомості щодо зміни обставин справи в матеріалах справи відсутні, дотримуючись балансу між завданнями кримінального провадження та необхідністю дотримання гарантій, визначених ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу до 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, не буде для нього завідомо непомірним та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначені вище обставини, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскільки ухвала суду в частині визначення розміру застави не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26.11.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000184 від 19.02.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави скасувати в частині застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_10 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 24 січня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_9 розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 70 (сімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 10.12.2025 року; Заставна сума за ОСОБА_9 (номер провадження №11-кп/813/2804/24; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 )

Обвинувачений ОСОБА_9 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному проваджені, визначеними місцевим судом.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання покладених обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 24 січня 2026 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3