ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/449/25

1-кп/609/110/2025

10 листопада 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження № 0000148 внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 квітня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кутянка, Шумського району, Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого, не депутата, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

Прокурора: ОСОБА_4

Обвинуваченого: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

10.02.2025 постановою Шумського районного суду Тернопільської області у справі №609/1568/24, ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.03.2025 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 подану на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 10.02.2025 у справі №609/1568/24 залишено без задоволення, а постанову Шумського районного суду від 10.02.2025- без змін.

Постанови Шумського районного суду від 10.02.2025 та Тернопільського апеляційного суду від 05.03.2025 у справі №609/1568/24, 05 березня 2025 року набрали законної сили.

В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.03.2025 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Шумського районного суду від 10.02.2025 без змін, яка 05.03.2025 набрала законної сили та якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності з призначенням покарання у виді штрафу та позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, усвідомлюючи, що протягом вказаного терміну зобов`язаний утриматись від керування транспортними засобами, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом.

Так, 26 березня 2025 року близько 11 години 05 хвилин, ОСОБА_3 , керував транспортним засобом автомобілем марки «РЕНО-МАСТЕР» («RENAULT-MASTER»), р.н. НОМЕР_1 , на проїзній частині дороги по вул. Івана Франка м. Шумськ Кременецького району Тернопільської області в порушення вимог п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху.

Надалі, екіпажем у складі працівників сектору реагування патрульної поліції СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА №4356893 від 26.03.2025 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення. У вчиненому розкаявся. Пояснив, що йому було відомо про існування постанови про накладення на нього адміністративного штрафу, яка набрала законної сили. Після сплати ним штрафу їхав на заправку, в цей час його спинили працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини події, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі, і обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам положення ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини події у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у межах санкції за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в дохід держави.

За таких обставин, суд, вислухавши думку ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення за матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке на підставі ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, доведено, і дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно і обґрунтовано кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини та ту обставину, що ОСОБА_3 є особою пенсійного віку (пенсіонером), відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

У кримінальному провадженні збитки не завдано.

В ході досудового розслідування цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_8