Справа № 1-564/11
Провадження № 1-в/489/170/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

10 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про звільнення останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений та захисник до суду не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися вчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подавали. Неприбуття засудженого та захисника в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду, згідно з ч. 5 ст. 539 КПК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, кримінальної справи та оперативно-розшукової справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі .

Зазначений вирок набрав законної сили 07.11.2011 та вказаного дня був направлений для виконання разом з розпорядженням про його виконання до Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, проте прийнятий до виконання не був.

У зв`язку з цим, судом неодноразово, а саме 12.03.2012, 14.05.2012, 13.09.2012, 05.01.2015, 02.02.2016, 27.09.2016, 01.03.2017, 02.02.2018, 25.09.2018, 08.02.2019, 02.06.2020 на адресу Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області та Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надсилались розпорядження та копії вироку відносно ОСОБА_4 з проханням повідомити суд про хід його виконання, а також до прокуратури для здійснення контролю за виконанням вироку.

У відповідь до суду з Миколаївської місцевої прокуратури № 1 надійшов лист від 12.06.2020 № 31/1-7062вих-20, з якого слідує, що прокуратурою було встановлено факти тривалої бездіяльності працівників Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області щодо невиконання вироків Ленінського районного суду міста Миколаєва, в тому числі щодо засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку з чим прокуратурою було ініційовано проведення службової перевірки за вказаними фактами та притягнення винних осіб до відповідальності.

В подальшому судом 10.08.2020, 06.04.2021, 01.02.2022, 20.03.2023, 13.04.2023 знову направлялися до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області та Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області розпорядження та копії вироку відносно ОСОБА_4 з проханням повідомити суд про хід його виконання.

І лише 19.03.2024 до суду надійшло повідомлення з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 07.03.2024 № 6948/50-2024 про те, що на виконання вироку суду від 21.10.2011 ОСОБА_4 перебуває у розшуку в межах ОРС «Розшук» № 0323107, заведеної 21.07.2023, та проведеними розшуковими заходами місце перебування останнього не встановлено.

25.09.2025 до суду надійшло повідомлення з Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про те, що 23.09.2025 засуджений ОСОБА_4 був затриманий та доставлений до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011, та оперативно-розшукова справа щодо нього закрита.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 80 КК України (в редакції на час набрання вироком законної сили), особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Також згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 80, ч. 4 ст. 80 КК України (в редакції на даний час), особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, вчинений засудженим злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, за який його було засудженого, з урахуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, станом на час постановлення вироку та набрання ним законної сили відносився до злочинів середньої тяжкості, а на даний час належить до кримінальних проступків.

Натомість, як встановлено судом вище, після набрання 07.11.2011 законної сили вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011 останній неодноразово направлявся на виконання до ОВС та лише 21.07.2023, тобто після спливу більше 11 років після набрання ним законної сили, був прийнятий до виконання, після чого була заведена оперативно-розшукова справа для розшуку ОСОБА_4 .

Таким чином, до липня 2023 року відповідним органом МВС України, якому неодноразово направлявся вищевказаний вирок на виконання, не вживалися жодні заходи, направлені на реальне його виконання, тобто на затримання засудженого ОСОБА_4 та направлення для відбування призначеного покарання.

Крім того, лише 21.07.2023 була заведена ОРС «Розшук» №0323107 для встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 , що вказує на те, що заходи, направлені на встановлення місцезнаходження засудженого та виконання вироку суду фактично почали вживатися саме із вказаної дати.

При цьому, після набрання 07.11.2011 вироком суду законної сили засуджений мав постійне зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 з 15.10.2011 і по даний час, та постійно проживав за вказаною адресою разом з членами своєї сім`ї до 2020 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, від 26.09.2025.

Також 19.02.2018 ОСОБА_4 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, після чого протягом 2019-2020 років безперешкодно тричі здійснював перетин державного кордону у відповідних пунктах пропуску, що свідчить про те, що будь-які заходи на затримання останнього та направлення до місць позбавлення волі не застосовувалися.

Зазначені обставини вказують на те, що у випадку вжиття Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, Заводським ВП ГУ НП в Миколаївській області та Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області протягом встановлених ст. 80 КК України строків давності виконання вироку суду реальних заходів, направлених на виконання вищевказаного вироку суду, можливо було б встановити місцезнаходження засудженого та направити його до установи виконання покарань.

Згідно з наявними відомостями про судимість, з дня набрання вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011 законної сили ОСОБА_4 протягом визначеного ст. 80 КК п`ятирічного строку давності виконання призначеного йому покарання та станом на 03.08.2023 зокрема не вчинив нових злочинів і не притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що встановлений законом п`ятирічний строк давності виконання вироку суду не переривався вчиненням нового злочину.

Таким чином, оскільки з дня набрання 07.11.2011 законної сили вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011, яким ОСОБА_4 засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі, і до фактичного вжиття у липні 2023 року Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області заходів, направлених на виконання вказаного вироку суду, та дня оголошення його 21.07.2023 у розшук спливло більше п`яти років, і протягом вказаного часу останній не ухилявся від відбування призначеного покарання та не вчинив нового злочину, тому зазначене свідчить про наявність безумовної підстави відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України для звільнення його від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Крім того, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, тому відповідно до положень ст. 377 КПК України останній підлягає негайному звільненню з-під варти.

Вказане свідчить про необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2011 за статтями 309 ч. 1, 71 КК України у виді двох років шести місяців позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України, у зв`язку зі звільненням засудженого від відбування призначеного покарання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суду міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1