ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0001591 від 24.07.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маневичі, Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого, неодруженого, працюючого у ФОП ОСОБА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника - ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , представника ювенальної превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей ВК РМР ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 порушуючи порядок встановлений ст. ст. 6,7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою (кримінальне провадження відносно якої виділено в окреме провадження) та за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбав шляхом відкопування «мастеркладу», особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту кінцевим споживачам в місцях попереднього приховування (закладок) у 101 зіп-пакеті особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено загальною масою 100,1318 г за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту проведення обшуку 24.07.2025, о 13 год. 22 хв. вказаного приміщення, в ході проведення якого працівниками поліції виявлено та вилучено вищевказану психотропну речовину.

Окрім цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою (кримінальне провадження відносно якої виділено в окреме провадження) незаконно зберігав, при собі, розфасовану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною вагою 35,932 г, обіг якої заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, яка знаходилась у 15 (п`ятнадцяти) однотипних, окремих полімерних зіп-пакетах, загорнутих в ізолюючу стрічку синього кольору, які 20.07.2025 у денну пору доби (точного часу досудових розслідування не встановлено), збув шляхом залишення закладок на відкритій ділянці місцевості, що навпроти будинку АДРЕСА_2 , закопавши їх у землю, до моменту вилучення працівниками поліції, в ході проведення огляду місця події в період часу з 16 год. 17 хв., по 17 год. 41 хв. 24.07.2025.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, як своїми умисними діями, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, законного представника, дослідженням висновків експертів, протоколу огляду мобільного телефону, постанов слідчого щодо визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження, досудової доповіді сектору ювенальної пробації та дослідженням його характеризуючих даних.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та показав, що дійсно за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 зберігав з метою подальшого збуту 101 зіп-пакетик речовини PVP у вигляді закладок, які 24.07.2025 було виявлено працівниками поліції.

Окрім цього, зберігав, при собі, розфасовану речовину PVP, яка знаходилась у 15 полімерних зіп-пакетах, загорнутих в ізолюючу стрічку синього кольору, які 20.07.2025 у денну пору доби, збув шляхом залишення закладок біля будинку, за адресою: м. Рівне, вул. Волинської Дивізії, 29 закопавши їх у землю. Просить суд суворо її не карати, оскільки усвідомив тягар наслідків зробленого ним, втрату нормальних можливостей життя у зв`язку із вчиненим. Крім того вказав, що він активно сприяв розкриттю злочину, показавши місце зберігання психотропних речовин, переписку в мобільному телефоні щодо купівлі психотропних речовин. Також пояснив, що він перебував у тяжкому матеріальному становищі, оскільки не було засобів для існування, мама спочатку перебувала на межами України, а з червня 2025 року проходить курс лікування по даний час.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 батько - ОСОБА_6 суду просив суд суворо не карати сина так, як він щиро розкаявся у своєному та повністю усвідомив наслідки вчиненого кримінального правопорушення та зробив відповідні для себе висновки. Обвинувачений довгий час проживав з мамою і сестрою, а він, як батько, в силу своїх службових обов"язків мало приділяв увагу вихованню сина, оскільки багато часу перебував за межами Рівного. Просить суд суворо не карати обвинуваченого.

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 25.07.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 : мобільний телефон марки «Iphone X», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ювелірні ваги, 2 пакунки з зіп-пакетами та 2 порожні зіп-пакети, зіп-пакети, залишки ізолюючої стрічки, які передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП по квитанції 664 (т. 1 а.к.п. 27-28).

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2025 накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone X», білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ювелірні ваги, 2 пакунки з зіп-пакетами та 2 порожні зіп-пакети, зіп-пакети, залишки ізолюючої стрічки вилучені в ході обшуку від 24.07.2025 за адресою: м. Рівне, вул. А. Бургіньова, 37/67 (т. 1 а.к.п. 31).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 09.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2760770 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 25,199 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП по квитанції 629 (т. 1 а.к.п. 49-50).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 05.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2760763 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 20,847 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП (т. 1 а.к.п. 60).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 05.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2760757 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 34,752 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП (т. 1 а.к.п. 71).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 05.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2760751 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 11,646 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП (т. 1 а.к.п. 81).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 05.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №276744 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 7,5673 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП (т. 1 а.к.п. 92).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 05.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2760743 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 0,1205 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП по квитанції 627 (т. 1 а.к.п. 102-103).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 12.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2385560 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 13,1593 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП (т. 1 а.к.п. 175-176).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 12.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №2385561 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 11,111 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП по квитанції 633 (т. 1 а.к.п. 191-193).

Постановою слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 від 12.09.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу спеціальний сейф пакет №5730527 в якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина РVP, загальною масою 11,6617 г, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП по квитанції 637. (т. 1 а.к.п. 208-210).

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та останній у його вчиненні винен.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказане правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувався, офіційно працевлаштувався на посаду кухаря у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , виховувався в неблагополучній сім"ї, оскільки батьки разом з дітьми не проживали.

З характеристики виданої за місцем роботи вбачається, що ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони. Також, 04.12.2025 ОСОБА_3 із власних зароблених грошових коштів перерахував на потреби ЗС України 14000 грн.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Суд також визнає пом"якшуючими обставинами обвинуваченого його вік, умови життя та виховання, рівень розвитку, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та донат грошових коштів на ЗС України.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Витрати на залучення експертів становлять 50 364 гривні 10 копійок.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Відповідно до досудової доповіді сектору ювенальної пробації від 25.11.2025, орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та покладення на обвинуваченого обов`язки, визначені ч. 3 ст. 76 КК України.

Згідно Постанови Верховного Суду від 18.09.2019 - каяттям є негативно забарвлене почуття, що поєднує в собі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся з приводу вчиненого як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, висловив жаль з приводу свого вчинку, усвідомив тягар наслідків зробленого ним, втрату нормальних можливостей життя у зв`язку із вчиненим, та вказав, що в подальшому жодних протиправних діянь не вчинятиме.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся у вчиненому діянні, активно сприяв розслідуванню кримінального правопорушення, а також враховуючи дані про особу, його молодий вік, відсутність судимостей, доповіді сектору ювенальної пробації, добровільний внесок для ЗС України, а також відсутність обтяжуючих обставин, які в ході судового розгляду не встановлено, то суд приходить до переконання про призначення обвинуваченому покарання більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті встановленої ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (частини) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду, проте в розмірі ближче до максимального, і без конфіскації майна як обов`язкового.

Водночас при призначенні покарання суд враховує всі інші фактори, що мають місце як у момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, так і після них. Ці фактори мають стати показником позитивних чи негативних тенденцій виправлення винного, зниження його рівня деліктоздатності й засвідчити своєрідний процес декриміналізації ОСОБА_3 , тобто буде підставою призначення менш суворого покарання, ніж передбачено законом.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин не встановлено, тому суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства у виді пробаційного нагляду, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караного діяння, та буде необхідний і достатній для його виправлення, попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Призначаючи вищевказане покарання ОСОБА_3 , суд виходить з принципу справедливості і вважає, що такий менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 124 КПК України, зокрема особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, його майновий стан, витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз, що становлять 50 364, 10 гривень необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду, строком на два (2) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Витрати на залучення експертів, що становлять 50364 грн 10 коп віднести за рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 28.07.2025 на мобільний телефон марки "Iphone X", білого кольору, ювелірні ваги, два пакунки з зіп-пакетами та два порожні зіп-пакети, зіп-пакети, залишки ізолюючої стрічки.

Речові докази, а саме: психотропна речовина - РVР, загальною масою 25, 199 г; 20, 847 г; 34, 752 г; 11, 646 г; 7, 5673 г; 0, 1205 г; 3, 9229 г; 2, 3110 г; 2, 2719 г; 2, 3238 г; 2, 3297 г; 2, 3192 г; 2, 3696 г; 2, 3414 г; 2, 3238 г; 1, 7570 г; 2, 3210 г; 2, 3706 г; 2, 3147 г; 2, 3368 г; 2, 3186 г, що зберігаються відповідно по квитанції № 664 від 25.07.2025, № 629 від 10.09.2025, № 627 від 08.09.2025 та № 637 від 17.09.2025 в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП, ювелірні ваги, два пакунки з зіп-пакетами та два порожні зіп-пакети, зіп-пакети, залишки ізолюючої стрічки, після набрання вироком законної сили - знищити.

Мобільний телефон марки "Iphone X", білого кольору, ІМЕІ 11: НОМЕР_1 , ІМЕІ 12: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили, повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -