Справа № 466/8784/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/898/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000363 від 25 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3,4 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 358 КК України; ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 358 КК України,-

за участю прокурора: ОСОБА_12

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_13

обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з його подальшим утриманням у Львівській установі виконання покарань (№19) без визначення розміру застави, строком на 60 днів; задоволено частково клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 08 грудня 2025 року включно. Відповідно до положень ст. ст. 182, 183 КПК України, визначено обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб що складає 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок). У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покладено на обвинувачених обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. Попереджено обвинувачених, що у випадку невиконання таких обов`язків йому може бути змінено заставу на більш суворий запобіжний захід. Роз`яснено обвинуваченим, заставодавцю, що вони зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки. У разі невиконання обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Продовжено строк дії обов`язків у відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 60 днів, тобто до 08 грудня 2025 року включно Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів щодо обвинуваченої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до 08 грудня 2025 року включно. Покладено на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали до 08 грудня 2025 року включно. Постановлено вручити копію ухвали обвинуваченим, прокурору.

Мотивуючи своє рішення, у частині продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зокрема, вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, найбільша санкція за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 332 КК України), врахувавши при цьому особу ОСОБА_6 та продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 ; змінити обвинуваченому ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із можливим застосуванням електронних засобів контролю, покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 194 КПК України. У випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити співмірний розмір застави.

Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 не доводиться жодним документом, що був відкритий стороні захисту. Обгрунтування клопотання побудоване на обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 та суперечить фактичним обставинам справи.

Заявлені стороною обвинувачення ризики не є доведеними, та базуються на припущеннях.

Звертає увагу на те, що можливість не визначати заставу згідно ч.4 ст. 183 КПК України є правом, а не обов`язком суду. Обвинуваний ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, перебуває на службі у лавах ЗСУ, відтак має офіційний дохід, який йому не можуть виплачувати під час перебування під вартою, що ставить в істотне скрутне матеріальне становище його дружину та малолітню дитину. Підстави та обставини, визначені ст.177-178 КПК України, які б могли свідчити про те, що обвинувачений ухилятиметься чи може ухилитися від досудового розслідування, слідства та суду відсутні.

Крім того, наголошує, що усім обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, крім ОСОБА_6 обрано альтернативний запобіжний захід та визначено мінімальні розміри застави, що позбавляє ОСОБА_6 права на справедливий, незалежний та неупереджений суд.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який таку заперечив, вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст.331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000363 від 25 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3,4 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 358 КК України; ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 358 КК України.

У межах цього провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 09 квітня 2025 року до ОСОБА_6 , який на той час перебував у процесуальному статусі підозрюваного, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року

Розглянувши заявлене в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Як видно із матеріалів контрольного провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 врахував положення згаданих норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, а відтак є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою погоджується і колегія суддів, оскільки прокурор в суді довів існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а суд дослідив та належним чином оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Зазначені захисником в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали та зміни запобіжного заходу, як про це просить захисник ОСОБА_7 .

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не доводиться доказами, які були відкриті стороні захисту, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження йому строку тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на даному етапі провадження, переглядаючи ухвалу суду в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення, їх достатності та допустимості має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

Апеляційні твердження захисника про те, що наведені у клопотанні сторони обвинувачення ризики є необґрунтованими, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі спростовуються матеріалами кримінального провадження, були предметом дослідження місцевого суду та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Щодо апеляційних доводів про не визначення розміру застави, то колегія суддів, то колегія суддів звертає увагу на те, що суддя місцевого суду врахував обставини кримінального правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3,4 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України, дані про особу обвинуваченого та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і підставно не визначив розмір застави в межах, беручи до уваги положення ч.4 ст. 183 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000363 від 25 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3,4 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 358 КК України; ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 358 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4