Справа № 201/3711/24
Провадження № 1-кп/201/1361/2025
УХВАЛА

02 лютого 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду м. Дніпра кримінальне провадженні № 0000106 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000106 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в якому прокурор посилається на те, що ризики, які були встановлені під час обрання зазначеного запобіжного заходу, не зникли.

Зокрема, на даний час залишається актуальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, з огляду на усвідомлення ним тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкості, віку та стану здоров`я обвинуваченого, а також наявності вищезазначеного ризику, прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, його належну процесуальну поведінку та запобігання зазначеному ризику.

Обвинувачений та його захисники, у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовували свою позицію тими доводами, що вказаний ризик нічим не підтверджується, в той час як обвинувачений має позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки, похилий вік і вже протягом двох років перебуває під вартою, а тому просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 197, 198 КПК України строк тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти діб і в разі закінчення цього строку прокурор має право звернутись до суду з клопотанням про продовження строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч.1 ст 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке не передбачає можливості звільнення від його відбуття. Усвідомлення цієї обставини обвинуваченим створює ризик намагання уникнути відповідальності, шляхом зміни місця проживання, що зробити значно легше під час війни, ніж у мирний час.

Додатковим стимулом для реалізації цього ризику може стати факт проживання обвинуваченого поряд з родичами потерпілого, що створить умови нетерпимості між сусідами і може спровокувати зміну місця проживання обвинуваченим.

Доводи захисту про недоведеність ризику, суд не приймає до уваги, так як ризики це не факти, що відбулись, а ймовірність вчинення певних дій і доведенню така ймовірність підлягає не із застосуванням концепції «доведення поза розумним сумнівом», а за концепцією «баланс ймовірностей». Саме за цією концепцією суд вважає, що ризик уникнення існує і його ступінь на сьогодні не зменшилась.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказаний ризик, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, обставини злочину описані в обвинувальному акті, а, також близькість проживання з родичами загиблого, що свідчить про те, що обвинувачений в даний час несе в собі певну небезпеку для суспільства і застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить встановлений судом ризик, а тому з урахуванням вищеописаних обставин суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В той же час суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до 02 квітня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятиденний строк з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченими в п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 03 лютого 2026 року о 10 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1