Справа № 946/9125/25
Провадження № 1-кс/946/2253/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001321 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено: 07.10.2025 року о 22:14 годині надійшло повідомлення до ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, від громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те що, 07.10.2025 року о 21:40 годині невстановлена особа, невстановленим шляхом закинула до подвір`я вказаного будинку невідомий предмет в результаті чого стався вибух. В результаті вибуху осколками від невстановленого предмету, пошкоджено автомобіль марки Daewoo Nubira, д.р.з. НОМЕР_1 , та бордюр. (ЄО - 7059).

Допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зазначив, що за вказаною адресою проживає на протязі тривалого часу спільно зі своєю дружиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 07.10.2025 зранку пішов на роботу та приблизно о 17:00 годині повернувся додому. У вечірній час перебував вдома, будь які особи до нього не приходили. Приблизно о 21:40 годині перебуваючи в приміщенні будинку спільно з дружиною на подвір`ї будинку почув сильний вибух, та відразу вийшов на подвір`я, на якому перебував належний йому автомобіль марки Daewoo Nubira, д.р.з. НОМЕР_1 , оглянувши його побачив пошкодження, а саме: осколкові пошкодження заднього правого крила, заднього правого скла дверей, заднього правого поворотів, ковпака колеса та люка бензобака. Автомобіль розташований на подвір`ї будинку передньою частиною до вулиці. Після чого біля автомобіля під дерев`яним парканом побачив розкидані дрібні металеві фрагменти та біля воріт виявив металевий предмет зовні схожий на запал. Після чого повідомив на лінію 102. Будь-яких конфліктів та боргових зобов`язань не мав. Нікого не підозрює, погрози не надходили.

В ході проведення досудового розслідування слідчий за погодження з прокурором звернувся до слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду з метою отримання дозволу на проведення обшуку за адресою місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки є підстави вважати, що вказаний громадянин може бути причетний до вчинення вищевказаного правопорушення.

04.11.2025 слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду розглянувши клопотання слідчого погоджене з прокурором задовольнив та надав дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

07.11.2025 року слідчим на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 в ході якого в приміщенні спальної кімнати було виявлено та вилучено: кофта сірого кольору з надписом «АТЕ» в верхній частині капюшону білого кольору, поміщено до сейф пакету НПУ WAR 1824928.

08.11.2025 року кофта сірого кольору з надписом «АТЕ» в верхній частині капюшону білого кольору, поміщено до сейф пакету НПУ WAR 1824928, відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Як зазначає слідчий у клопотанні, враховуючи той факт, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, необхідно зберегти речові докази, а саме кофту сірого кольору з надписом «АТЕ» в верхній частині капюшону білого кольору, виникла необхідність у накладенні арешту.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Особа, у якої вилучено майно ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином повісткою про виклик до суду, яку отримав 13.11.2025, що підтверджено розпискою про отримання, в якій він особисто розписався, про причину неявки суд не повідомив, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, та про те, що не заперечує проти арешту майна.

В силу ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст.2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, слідчим суддею враховуються розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: кофта сірого кольору з надписом «АТЕ» в верхній частині капюшону білого кольору, що поміщено до сейф пакету НПУ WAR 1824928.

Майно на яке накладено арешт, а саме: кофта сірого кольору з надписом «АТЕ» в верхній частині капюшону білого кольору, поміщена до сейф пакету НПУ WAR 1824928, залишити на зберігання в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Вознесенська, буд. 131.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1