Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1909/24
У Х В А Л А

10.12.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , представника ювенальної поліції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Виноградів клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гудя, Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 7 класу Теківської гімназії Королівської селищної ради Закарпатської області, не одруженого, раніше не судимого, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000131 від 16.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, а саме: обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки і передачу малолітнього під нагляд матері, посилаючись на те, що останній скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, але не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2023 року, у вечірній час (більш точного часу не встановлено), малолітній ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою між собою групою осіб із особами, матеріали відносно яких виділено в окремі провадження, умисел в яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проникли на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 , де з гаражного приміщення викрали 120 літрів дизельного пального на суму 5878,8 грн., монітор марки «LG», системний блок чорного кольору, на якому наліпка «AMD», циркулярну пилу сірого кольору, подовжувач марки «ТНЕ BORSAN KABLO», білого кольору, газозварювальний шланг, набір ручних інструментів, гідроакумулятор синього кольору, електричний лобзик та пластиковий ящик, в якому містились металеві ключі марки «ТОРЕХ» вартість яких, згідно експертного висновку, складає 6162,5 грн., і з викраденим всі разом зникли з місця події.

В подальшому, 08 грудня 2023 року у вечірній час доби, малолітній ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою між собою групою осіб разом з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження та обвинувальний акт відносно яких скеровано для розгляду до Виноградівського районного суду, умисел в яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом розбиття віконного скла, проникли до гаражного приміщення дворогосподарства АДРЕСА_3 , звідки викрали перетворювач енергії марки «Avansa», генератор марки «Forte FG350» та перфоратор марки «Дніпро М», вартість яких згідно висновку експерта становить 24522,3 (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять дві гривні тридцять копійок), чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків.

Крім цього, 12 грудня 2024 року ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб із особами, матеріали відносно яких виділено в окремі провадження, умисел в яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через віконний отвір, проникли до гаражного приміщення дворогосподарства АДРЕСА_3 , звідки викрали водяний насос, вартість якого, згідно висновку експерта склала 3000 грн, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків.

У діях малолітнього ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки та передачі малолітнього під нагляд матері, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітнім нових злочинів.

Малолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Законний представник малолітнього ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що здійснює нагляд за сином по мірі можливості. В подальшому приділить цьому більше уваги.

Захисник не заперечила проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_11 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце проведення судового розгляду з вирішення даного клопотання.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 подали до суду письмові заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.

Неявка потерпілих не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 500 КПК України).

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, пояснення малолітнього ОСОБА_4 , його законного представника, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 4 ст. 185 КК Укpаїни, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за вчинення крадіжки ( стання 185 КК України) підлягають особи у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 не виповнилося 14 років, тобто він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно п.2 та п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього суд може застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Згідно позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» строк нагляду, передбачений ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та виправлення малолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше ніж до досягнення особою повноліття).

Суд ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Враховуючи обставини провадження та той факт, що ОСОБА_4 на даний час навчається, характеристика в цілому позитивна, дані про сім`ю (виховується в сім`ї батьком та матір`ю), здатність матері забезпечити виховний вплив на сина та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, обставини, що негативно впливали на виховання, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки і передача малолітнього під нагляд матері.

Таким чином, клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки і передачу малолітнього під нагляд матері, обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

На пiдставi ст. 22, ч. 2 ст. 97, ст. 105 КК України, керуючись ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру - задоволити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гудя, Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 7 класу Теківської гімназії Королівської селищної ради Закарпатської області, не одруженого, раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: заборони перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих, в період часу з 21:00 години до 06:00 години терміном 1 рік; заборони відвідувати розважальні заклади терміном 1 рік та передача його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена впродовж 30 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1